בעניין:	מדינת ישראל	המאשימה	
	ע"י ב"כ עו"ד	הדס פורר		
	נ  ג  ד		
	העליון יעקב – בעצמו 		
	ע"י ב"כ עו"ד	רונאל פישר וליאת דר 	הנאשם	

הכרעת דין
הדיון יקוים דלתיים פתוחות . צו איסור הפרסום על שמות או כל פרט מזהה או מוליך או עלול להביא  לבירור זהות , שמות המתלוננות בני משפחן וכל פרט מזהה אחר – נותר על כנו .

עיקרי הכרעת הדין:
בפני נאשם גבר יליד  שנת 1937 נכה צה"ל . אלמן , אב לילדים בוגר וסב לנכדים , 
איש ספר ועת , עיתונאי לשעבר , ועורך בכיר בעיתונו.

ב-2002 הואשם הנאשם בכתב אישום בן חמישה אישומים בביצוע העבירות הבאות:
1.	באישומים  הראשון –  רביעי (כולל) ארבע עבירות זהות של  בעילה אסורה בהסכמה – עבירה על הוראת סע' 346(א) רישא לחוק העונשין, התשל"ז – 1977 (להלן: "החוק") כל זאת במתלוננת קטינה בת 14 שנים.

כל אישום בנסיבות נפרדות ,במועד ובמיקום אחר כפי שיפורט מיד ובהמשך להכרעת הדין .

2.	 באישום החמישי –בביצוע מעשה מגונה – עבירה על הוראות סע' 348(ג) לחוק הנ"ל.במתלוננת בגירה , אחותה של המתלוננת מהאישומים הקודמים.

שמיעת בירור תיק זה נמשכה שלא בטובת איש זמן רב, בעיקר בגין אילוצים חיצוניים שנכפו על ביהמ"ש .(רובן בגין בקשות הנאשם וב"כ, מצוקות ובדיקות רפואיות ופסיכיאטריות של הנאשם. מחלה ממושכת יחסית , של הח"מ  ,בירור בקשה והליך לעיכוב הההליכים והתליית המשך הדיונים לבקשתם המשותפת של הצדדים ,יומניהם העמוסים לעייפה של הצדדים ובית המשפט,שמנעה מהצדדים לקבל את הצעות ביהמ"ש למועדים סמוכים יותר זה לזה  לשמיעת הדיונים ,ודחיית הצדדים את הצעת ביהמ"ש לקיים מספר דיונים בימי ו'.

פירוט והרחבה לעניין היבט מצער זה יובא בגזה"ד.
בקליפת אגוז אציין כי לא מעט , אם לא כל  מאמצי הח"מ לצמצם בהסכמה ו/או על פי דין את משך שמיעת התיק ולקצרה . העלו חרס .ובערבו של יום הניבו תיק עב כרס ורב מוצגים . 

כתב האישום ובירור האשמה עוסקים בנושאים עדינים שרובם ככולם בתחום צנעת הפרט. ובאירועים, להם היו עדים לרוב רק שניים. הנאשם והמתלוננות (כל אחת באירועים הרלבנטיים לגביה). אשר על כן ובשל כל אלה .בחינת הראיות , הערכת המהימנויות , וקביעת הממצאים. תעשה בקפדנות יתר ובמיטב הכלים , הניסיון, הכישורים והתבונה שהקצה  בורא עולם לכותב שורות אלה. בשל כך הכרעת הדין עמוסה לעייפה בציטוטים ומובאות מדברי העדים ומעל למקובל בתיקים הדנים בעבירות אחרות  . כל זאת ע"מ שישוקפו כדבעי ובמדויק כל אמרותיהם על כל הדקויות ,הגוונים ובני הגוונים של הנאמר ומובע. לכן , לצערי , נבצר היה ממני ל"צנזר" לשון בוטה ו/או התייחסות מילולית מפורטת של מיני תיאורים של "מעשי גבר בעלמה " ו"עלמה בגבר". מצב דברים שהביא , למצער 
למראית עין , לכתיבה של פסק דין ארוך ורב פרטים.

לא מצאתי כל מנוס מללכת במשעול כתיבה ארוך ומפותל  זה .בין היתר, ובעיקר מהטעם, שכל העת היה לנגד עיני הכתוב בספר משלי פרק ל' פסוקים יח – יט:

"שלושה המה ניפלאו ממני. וארבעה לא ידעתים.
דרך הנשר בשמים, 
דרך נחש עלי צור .
דרך אוניה בלב ים  .
ודרך גבר בעלמה". (ההדגשה שלי –ח.א)

אשר על כן ,ובשל כל אלה , הכרעת הדין תהיה מעט ארוכה ומפורטת  מן המקובל .

בקליפת אגוז , אבהיר כי החלטתי להעדיף את גרסת התביעה ומהמינות עדיה על פני גרסת ההגנה בשל שתיים:

א. 	עקרון הרומי  ה"קווי פרו קוו" שנעשה בו בשעתו שימוש ע"י ציצרו . עקרון ומונח   שמובנו בפירוש מרחיב הוא :
          מי הפיק יותר תועלת מהמעשים / העבירות שבוצעו. קרי , למי היה מניע , 
או מניע חזק יותר לביצועה המעשים / העבירות.

ב.   	העדר כל מניע הגיוני מוכח  של מי  מהמתלוננות ומי מבני משפחתן .לטפול 
אשמת שווא על הנאשם .לחשף בפומבי פרטים אינטימיים רגשיים ופיזיים. ולהתיר לציבור של זרים /ות (חוקרים , תובעים סנגורים עוזרים משפטיים ושופט ) לנבור בפומבי ב"צנעת הפרט " שלהן.  להעיד, להישאל ולהיחקר באופנים שונים לרבות באופן אסרטיבי וקשה על ידי בא כוח ההגנה בשאלות אישיות אינטימיות ביותר. 

אעיר ואדגיש כי אינני רואה שום פסול בדרך חקירה הנגדית של הנאשם, שכן זה הכלי היחיד שעומד לזכות נאשם לשמור על חזקת חפותו. 

מצאתי בעדויות עדי התביעה ,ומוצגיה . מארג קוהרנטי הגיוני. נטול הגזמה , ניפוח ו"צביעה" של עובדות  והטייתן  בהתאם ל"שדות הכבידה " האמוציונליים הרבים שתיקים מסוג זה רוויים בהם. המתלוננות ושאר המעידים העידו על חיבתן/ם  והערכתן/ם הרבה לנאשם ולאישיותו . לא השחירו את אופיו שעה שהוא  נטה ברוב לב להשחירן ואף לכנות אחת המן בכינוי מעליב "בהמה" .

עדויות המתלוננות באשר למעשים שבוצעו בגופן היו מדויקות עד כמה שניתן וכזכור ,קוהרנטיות ומשתלבות ושזורות  היטב במרקם  הכללי עם  כל הראיות  (מוצגים ורישומות) שהונחו בפני .

שעה שבעדויותיו וגרסאותיו של הנאשם הייתה  "כבישת גרסאות "מסוימת   שפגמה על פי דין במשקלן ובמהימנותן. בנוסף, מצאתי בהם מעט פה ויותר שם פתלתלות ותרצנות כולשהי .שתרמו גם הן לפגימה באמינות הנטען ומשקלו הראייתי.

האישומים עובדות , ועובדות מוסכמות שייקבעו כממצאים
אישומים ראשון עד רביעי כולל:

הנאשם הכיר את המתלוננת , קטינה ש.(שתכונה בהמשך "הקטינה "  .)שהייתה בעת קרות האירועים הרלוונטיים,בעת חקירתה במשטרה ,ובעת שהעידה בפני  
בת 14  תלמידת  "חטיבת הביניים" בבית ספר.

בין השניים נקשר קשר אישי ,שלהקיפו , משמעותו ,אפיוניו , ומהותו אתייחס 
בהמשך.

במהלך הקשר דנן.ביצע הנאשם  בקטינה  שהייתה,כזכור ,באותה עת בת 14 ארבע עבירות נפרדות זהות של בעילה אסורה  .בארבע פעמים שונות ,ובזירות אירוע שונות  - ארבע עבירות זהות על הוראת סע' 346(א) רישא לחוק . בארבע פעמים והזדמנויות שונות כפי שיפורט מיד .

מקצת אודות הפאן המשפטי של העבירות נשוא כתב האישום:
בטרם כניסה בעובי הקורה בניתוח הראיות וקביעת ממצאים ומהימנויות, אתייחס בקצרה לפאן המשפטי:

פן משפטי לעבירות נשוא כתב האישום:

הנאשם מואשם  בארבעה אישומים לפיהם החדיר את אצבעו, בהסכמה, לפי הטבעת ולאיבר מינה של המתלוננת הקטינה ובכך ביצע עבירה על סעיף 346(א) לחוק העונשין; ובאישום חמישי מואשם כי נישק, ליטף, חיבק והצמיד את המתלוננת הבגירה אל חלציו ובכך ביצע עבירה על סעיף 348(ג) לחוק העונשין.

"בעילה אסורה בהסכמה":

סעיף (א)(1) קובע:

"הבועל קטינה שמלאו לה ארבעה עשרה שנים וטרם מלאו לה שש עשרה שנים, והיא אינה נשואה לו, או בועל קטינה שמלאו לה שש עשרה שנים וטרם מלאו לה שמונה עשרה שנים, והיא אינה נשואה לו, או הבועל קטינה שמלאו לה שש עשרה שנים, תוך ניצול יחסי תלות, מרות, חינוך או השגחה, או תוך הבטחת שווא לנישואין, דינו- מאסר חמש שנים."

כאמור בסעיף הרלוונטי , ישנן 3 חלופות לעבירה.בעניינו של נאשם זה עסקינן בבעילת קטינה שמלאו לה 14 שנים . הקטינה נבעלה ע"י הנאשם כאשר הוא מנצל תלות נפשית שפיתחה כלפיו הקטינה.

היסוד העובדתי של העבירה:

"בועל" -  סעיף 345(ג) לחוק העונשין מגדיר "בועל" כ"המחדיר איבר מאיברי הגוף או חפץ לאיבר המין של אישה".

בע"פ 809/76 בלילי נ' מ"י פ"ד לא(2) 598 נקבע כי מעשה הבעילה כולל החדרה חלקית של איבר או חפץ לאיבר המין של אישה.

פרופ' קדמי בספרו "הדין בפלילים", עמ' 1351,חלק שלישי, מהדורה מעודכנת, תשס"ו- 2003 נאמר כי "די לעניינה של "החדרה" בקיומו של "מגע" עם איבר המין של אישה..."

פרופ' קדמי מציין כי עסקינן בהגדרה מרחיבה לפיה "עיקרו של מעשה הבעילה הוא ב"החדרה"...של איבר מאיברי הגוף או של חפץ כלשהו לאיבר מינה של אישה..." לאור האמור עדותה של הקטינה לפיה הנאשם החדיר את אצבעו לאיבר מינה מקימה את יסוד הבעילה האמור.

 פרופ' קדמי מציין כי רכיב "ההסכמה" אינו פוטר מאחריות: ""הסכמה של הנבעלת לבעילתה בנסיבות הקבועות בסעיף 346(א) לחנ"ש-אינה פוטרת מאחריות. הבעילה, לפי סעיף זה, הינה על פי טיבה בעילה ב"הסכמה", שאחרת, היתה באה בגדר אינוס..."

רכיב ה"ניצול" מתייחס הינו מאפיין של מעשה הבעילה. ראה פרופ' קדמי, "הדין בפלילים", עמ' 1400, חלק שלישי, מהדורה מעודכנת, תשס"ו-2006.

בעניינו של נאשם זה קמה חזקת תלות מכוח פער הגילים בין השניים. הקטינה צעירה בת 14 שנים ואילו הנאשם גבר בן 67 שנים בעת קרות האירועים. יתרה מכך המתלוננת הקטינה העידה באולם בית המשפט  כי חשה תלות מוחלטת בנאשם ורצתה בקירבתו .

היסוד הנפשי של העבירה:
עסקינן, אליבא דה פרופ' קדמי בספרו, "הדין בפלילים", עמ 1401, חלק שלישי, מהדורה מעודכנת, תשס"ו-2006. נאמר : "העבירה לפי סעיף זה הינה עבירה התנהגותית, שאין עמה דרישה של "כוונה". בתור שכזו, מצטמצם היסוד הנפשי הדרוש להרשעה על פיה ל"מודעות" כלפי רכיבי היסוד העובדתי.

סעיף 20 לחוק העונשין קובע כי "מחשבה פלילית" הינה "מודעות לטיב המעשה, לקיום הנסיבות ולאפשרות הגרימה לתוצאות המעשה, הנמנים עם פרטי העבירה..."

"מעשה מגונה"

היסוד העובדתי של העבירה:

סעיף 348(ג) קובע:

"העושה מעשה מגונה באדם בלא הסכמתו אך שלא בנסיבות כאמור בסעיפים קטנים (א), (ב) או (ג1), דינו-מאסר שלוש שנים."

סעיף 348(ו) מגדיר מעשה מגונה כ"מעשה לשם גירוי, סיפוק או ביזוי מיניים." בתפ"ח(ת"א) 1183/05 מדינת ישראל נ' גורליק משה, נבו הוצאה לאור. כך באשר ליסוד העובדתי של העבירה:

"היסוד העובדתי בעבירה של עשיית מעשה מגונה הוא עשיית מעשה. אשר נסיבות עשיתו נתפסות בעיני האדם הסביר כמעשה שנעשה לשם גירוי או סיפוק מיני. המבחן המופעל הוא מבחן אוביקטיבי, היינו האדם הסביר..."

היסוד הנפשי שבעבירה:

בע"פ 6255/03 פלוני נ' מדינת ישראל פד"י נח(3), 168. נקבע כי "מבחינת היסוד הנפשי המתלווה למעשה, מעשה ירד בדרגה למעשה מגונה אם נעשה לשם גירוי מיני, לשם סיפוק מיני או לשם ביזוי מיני. מילת המפתח היא המילה "לשם" והוראתה: בבחינת היסוד הנפשי שבעבירה, מעשה ייחתם בחותם הגנות- יהיה "מעשה מגונה"- רק אם מטרת העושה במעשהו היתה לגירוי מיני, לסיפוק מיני או לביזוי מיני. מעשה-מעשה באשר הוא- מעשה באשר הוא- שהאדם הסביר יראה בו מעשה מגונה, בכל זאת לא יהא "מעשה מגונה" כהגדרת העבירה כיום, אלא אם מתלווה אליו יסוד נפשי של מטרה ספציפית- שהמעשה יעשה למטרת גירוי מיני, למטרת סיפוק מיני או למטרת ביזוי מיני. היסוד הנפשי יכול שילמד מעצם המעשה, ואולם גם בנסיבות שבהן בולט האופי המגונה של המעשה..."

שוכנעתי כי על יסוד עדות המתלוננת הבגירה כי מעשי הנאשם נשאו אופי מיני מגונה.  נגיעותיו בגופה , ניסיונו לנשקה והצמדתה לאיבר מינו מלמדים על אופי המעשים כאמור.

אישום ראשון – "אירועי הצגת גברתי הנאווה"- המתלוננת הקטינה ש.

לשיטת התביעה כך הווה:
1.	ב 21.7.02 הזמין הנאשם את הקטינה להצגת "גברתי הנאווה". 
2.	במהלך ההצגה באולם המוחשך ליטף הנאשם את ידה וירכה שלה קטינה.
3.	עובר לסיום ההצגה או עם סיומה .הציע הנאשם לקטינה הסעה לבית סבתה בגבעתיים.ונעתר .
בדרכם לבית הסבתא הסיע הנאשם את רכבו למקום חשוך .דומם את מנוע וביצע בקטינה את המעשים הבאים:
בקש מהקטינה שתסיר את חגורת הבטיחות.
מיד לאחר שהחגורה הוסרה נישק את הקטינה על פניה , ליטף אותה בגבה 
כשהוא יורד עם ידו לאורך גופה.
כשהגיע לשיפולי גבה ועכוזה ליטף את פי הטבעת שלה .משם המשיך ועבר לאיבר מינה . החדיר את אצבעו כשהוא מבקש ממנה לפסק את רגליה . 
זמן מה לאחר מכן הוציא את אצבעו והגיש אותה לפיה של הקטינה וביקש 
ממנה "לטעום את עצמה".

מיד לאחר מכן ,אחז הנאשם בידה של הקטינה ובאמצעותה שפשף את איבר מינו 
מבעד למכנסיו.כשכל אותה העת המשיך הנאשם ונישק את הקטינה בפניה ובמצחה .תוך כדי שהוא מדריך אותה כיצד לפתוח ולסגור את הפה ,וכיצד להניח ללשונו לחדור לפיה.

בהמשך לאותו רצף מעשים ו/או בו זמנית מצץ הנאשם את שדיה של הקטינה לאחר שהפשיל את חולצתה והרים את חזייתה .
במהלך ביצוע המעשים הנ"ל הרעיף הנאשם על הקטינה מחמאות על שדיה , על איבר המין שלה ,וציין כי הוא אוהב אותה.

בהמשך. גם בחצר הבית ובמעלית נישק הנאשם את הקטינה על פיה ,ושציין באוזניה כי היא מאהבת נהדרת.
כך ,כזכור,אירע לשיטת התביעה .
האישום השני – אירועי ההסעה לבית הספר

לשיטת התביעה כך הווה:

א.	במהלך חודש ספטמבר 2002 . הציע הנאשם לקטינה להסיעה במכוניתו מבית סבתה לבית הספר והקטינה הסכימה.
ב.	בנסיעה לבית הספר סטה הנאשם מהדרך לדרך עפר צדדית  ושם עצר .
ג.	כשעצרו ביקש הנאשם מהקטינה להסיר את חגורת הבטיחות.ומיד לאחר מכן החל לנשק אותה בפיה תוך כדי שהוא מחדיר את לשונו לפיה.
ד.	הרים את חולצתה , נגע בבטנה  ונישק אותה בשדיה .כשהוא מותיר סימן מציצה .
ה. 	בהמשך ו/או בוזמנית ביקש מהקטינה שתפסק את רגליה והחדיר את אצבעו לאיבר מינה . ולאחר מכן הושיט את אצבעו לפיה..ונישקה בפיה.

כך ,כזכור,אירע לשיטת התביעה.
אישום שלישי – אירועי ההרצאה 
לשיטת התביעה כך הווה:

במהלך חודש  ספטמבר 2002 הזמין הנאשם את הקטינה לחבור איליו להרצאה בפני חיילים בבסיס צבאי במרכז הארץ.
הנאשם טען באזני הקטינה כי ההרצאה מתעכבת והזמינה לעלות לביתו ונעתר. בהיות הנאשם והקטינה בביתו ביצע הנאשם בקטינה את המעשים הבאים: 
הושיב את הקטינה על רגלו כדי ללמד אותה  מהו "חיבוק כלא"..
הנאשם פיסק את רגליה כשהיא יושבת על רגלו כשגבה מופנה איליו .
\במצב זה ליטף הנאשם את הקטינה בחלקי גוף שונים . וחיכך את איבר מינו בגופה.
בהמשך ומיד לאחר מכן , הוביל הנאשם את הקטינה למיטה בחדר העבודה של אשתו , השכיב אותה על המיטה ונשכב עליה .
הנאשם הורה לקטינה לשכב על גבה  ומיד נשכב עליה .

בהמשך לאותו רצף מעשים וכחלק בלתי נפרד ממנו.נישק הנאשם את הקטינה בכל חלקי גופה . הפשיל את חולצתה והחזיה שלה , נישק את שדיה .
נישק והחדיר את לשונו לאיבר מינה וציין בפניה "שהיא טעימה".
כך ,כזכור, אירע לשיטת התביעה.

אישום רביעי – אירועי ההצגה "ליזיסטרטה"
 
לשיטת התביעה כך הווה:

א.ב 30.9.02 הזמין הנאשם את הקטינה להצגה "ליזיסטרטה" .
ב.עם סיום ההצגה הסיע הנאשם את הקטינה לבית סבתה.
ג.בדרך לבית הסבתא ביצע הנאשם  את המעשים הבאים:

(1) עצר את המכונית במקום חשוך .
(2) ליטף ונישק אותה בפניה  ושדיה והותיר בגופה סימן מציצה.
(3) במקביל , בו זמנית , ובמהלך ביצוע מהמעשים דנן.הרעיף על המתלוננת הקטינה מחמאות .ומיד לאחר מכן החדיר את כף ידו אל מתחת לתחתוניה ואת אצבעו אל איבר מינה .
(4) זמן מה לאחר מכן התניע את מכוניתו והסיע את המתלוננת לביתה. 
(5) בדרך החדיר הנאשם שוב את ידו אל מתחת לתחתוני המתלוננת ואת אצבעו לאיבר מינה.
כך ,כזכור, אירע לשיטת התביעה.
אישום חמישי- המתלוננת  הבגירה
המתלוננת באישום זה הינה אחותה של הקטינה מהאישומים  הקודמים .
לשיטת התביעה כך אירע:

1.	 ב4.12.02 ביקרה המתלוננת את הנאשם בביתו .וזאת לאחר שהוסכם ביניהם כי תגיע איליו לצורך קבלת הדרכה , יעוץ והכוונה בכתיבה עיתונאית. 

2. 	סמוך ביותר לכניסת המתלוננת לדירה ביצע בה הנאשם שלא בהסכמתה ובניגוד לרצונה את המעשים הבאים . מעשים שלשיטת התביעה – הינם מעשה מגונה כמובנו בחוק .כמפורט להלן:
א.	מיד לאחר כניסתה לדירה חיבק הנאשם את המתלוננת.
ב.	נישק אותה על לחיה  ועל צווארה וניסה לנשקה על פיה.שהסיטה את עצמה ופניה ממנו כדי למנעו מלנשקה.
ג.	חרף כל שצוין זה עתה כחלק בלתי נפרד, ובהמשך לאותו רצף מעשים. אחז הנאשם במתלוננת והצמידה בכוח לחלציו כשהוא אוחז בחוזקה בעכוזה .ומכניס את ידו אל מתחת לחולצתה ומנסה להגיע אל שדיה.כשממתלוננת מתנגדת וכתוצאה לא הגיעה ידו של הנאשם אל יעדה שבקדמת גופה ובמעלה חזה של המתלוננת.

כך , כזכור , הווה לשיטת התביעה .

תשובת הנאשם לכתב האישום , עובדות מוסכמות , וקביעת ציר המחלוקת/ ב 30.1.03 השיב הנאשם לכתב האישום כמפורט להלן: 
33
לאישום הראשון 
1.הכחיש כמעט את  כל שיוחס לו . עובדות ועבירות .
2. הודה רק ב:
א.הזמנת הקטינה להצגה.
ב. בביקור אצל אחיו בגבעתיים.
ג. בהסעת הקטינה במכוניתו לאחר ההצגה .

אשר על כן כל המצוין בסעיפים 2(א) – 2(ג) הנ"ל . ייקבע בהסכמה כממצא עובדתי.
וכל השאר ,יסודות העבירה,מיקום  ביצוע המעשים ,ומהימנויות גרסאות הצדדים לאשר אירע .נותרו טעוני בירור והוכחה .

לאישום השני 
אישר כי הסיע את הקטינה לבית ספרה ותו לאו . קרי , בכל השאר כפר.

אשר על כן יקבע כממצא עובדתי מוסכם כי בנסיבות אירועי האישום השני הנאשם הסיע את הקטינה לבית ספרה.- כל השאר, יסודות העבירה,מיקום  ביצוע המעשים ,ומהימנויות גרסאות הצדדים לאשר אירע .נותרו טעוני בירור והוכחה  .

לאישום השלישי
 אישר כי הזמין את הקטינה להתלוות איליו להרצאה בפני חיילים ותו לאו . בכל שאר המיוחס לו כפר .

אשר על כן יקבע כממצא עובדתי מוסכם כי הנאשם הזמין את המתלוננת להרצאה הנ"ל.
כל השאר ,יסודות העבירה,מיקום  ביצוע המעשים ,ומהימנויות גרסאות הצדדים לאשר אירע .נותרו טעוני בירור והוכחה .

לאישום הרביעי

אישר כי הזמין את הקטינה להצגה "ליזיסטרטה" ולפגישה עם שחקנית שהשתתפה בה .
בכל השאר כפר.

אשר על כן יקבע כממצא עובדתי מוסכם כי הנאשם הזמין את המתלוננת להצגה הנ"ל ולפגישה עם השחקנית.
כל השאר ,יסודות העבירה,מיקום  ביצוע המעשים ,ומהימנויות גרסאות הצדדים לאשר אירע .נותרו טעוני בירור והוכחה .

לאישום החמישי אישר כי המתלוננת בקרה בביתו במועד הנקוב  וכי המתלוננת נשקה לו וחיבקה אותו. וכי שנעשה , נעשה בהסכמה מלאה של השניים. לכן לא באו לעולם העבירות המיוחסות לו בהקשר זה ובאשר למתלוננת הבגירה דנן. קרי חיבוקים ,נגיעות  ונשיקה /ניסיון נשיקה באו לעולם . לעניין הסכמת הבגירה הצדדים חלוקים.

אשר על כן , ובשל כל אלה מהימנות הגרסאות ו,בעיקר עניין ההסכמה נותרו טעונים בירור ,ליבון ובדיקה.

עובדות נוספות ונתוני  רקע שאינם שנויים  במחלוקת הצריכים לעניינו בהליך בירור האשמה וקביעת המהימנויות  שיקבעו כממצא 

הנאשם .איש עת וספר ,איש תקשורת ולשעבר עורך עיתון יומי.וככזה  הינו בעל ידע וניסיון מקצועיים בתחום . ואף יעץ בהתנדבות לצעירים/ות כותבים בראשית דרכם לרבות למתלוננות בתיק זה . 
בעת קרות האירועים היה הנאשם בן 67.קרי אדם בוגר לכל דבר ועניין.
כשרותו וכשירותו המשפטית היו עימו כל העת .(ראה לעניין זה חוות הדעת והדיונים בשלב בירור האשמה ואלה שקיומם וממצאיהם הובאו בפני כדין).
בעת קרות האירועים הקטינה ש. הייתה בת 14.
אשתו המנוחה של הנאשם ,יעל העיון ז"ל . הייתה בעת קרות האירועים מנהלת בית הספר לאומנויות . בית ספר שהנאשם תרם מכישוריו ונטל בהתנדבות חלק מבורך  בפעילויותיו.

הנאשם היה מעורב כמפנה והממליץ בהליך ההרשמה והקבלה של הקטינה ש. לבית הספר הנ"ל.
בתקופה הרלבנטית ,ומעט לפניה התנהלה בין הנאשם למתלוננת הקטינה ולאחותה המתלוננת באישום החמישי .תקשורת אלקטרונית ענפה ויחסית רבת היקף.באמצעות תוכנות צ'אט ותוכנות תקשורת אלקטרונית אחרת .
הקטינה סייעה לנאשם בהקמת האתר של "בית הספר לאומנויות " ברשת האינטרנט (להלן: "הרשת") ולצורך זה נפגשו השניים בבית הספר ואף בביתו של הנאשם.
בין השנים נקשרו קשרים הדוקים והוחלפו ביניהם מתנות מלוות בהקדשות.

המתלוננת  הבגירה הייתה בת 21 במועדים הרלבנטיים לעניינו.
התקשורת האלקטרונית בן המתלוננת הבגירה לנאשם כללה גם מסרים והתדיינות בנושאים ארוטיים / מיניים .

ראיות , הצדדים הליך קביעת הממצאים ומהימנויות 
ראיות התביעה וגרסאות עדיה 

גרסת המתלוננת הקטינה באשר לאישומים 1-4 כולל

המתלוננת נחקרה והעדה בביהמ"ש ,שלא בנוכחות הנאשם . כאשר זה , הנאשם צופה במתרחש באולם באמצעות מערכת "שיחת ועידה" .הדיון התנהל באולם בביהמ"ש המחוזי . ולצערי בטרם התקיים .נדחה מספר פעמים בגין אילוצי מיקום ,סידור עבודה וסדרי עדיפויות של ביהמ"ש המחוזי. הקטינה העידה במהלך ארבעה ימי דיונים .(ימיים חקירה ראשית ויומיים חקירה נגדית) .

כמו כן הוגשו :
הודעות הקטינה מה 25.10.02(נ/ 127). מה 28.10.02 (נ/130) ,מה 7.11.02 14:35 ,והודעה מאותו יום שעה 19:35 (הוגשו בהסכמה  לאחר דיון והסרת התנגדות ב30.4.03) קלטות וידאו המנציחות את חקירתה ותמלילים נילווים.

הקטינה העידה כי:
1.	הינה פעילה באינטרנט נגד ארגונים ניאו נאצים . העבירה לאימה מייל בנושא. וזו הפיצה את המייל דנן בין מקורביה כשהנאשם בקהלם. 
2.	אפשר שבגין התפעלות הנאשם מפעילותה.הנאשם התקשר אליה במייל ונוצר קשר התכתבות ,תחילה, בינה לבין הנאשם.
3	קשר התכתובת התהדק והניב שיחות טלפון והתכתבויות אלקטרוניות רבות  בשיעור של עשרות מסרים מידי יום לרבות שיחות בצ'אטים.איליהם אתייחס ביתר הרחבה , והיכן שיתבקש בהמשך הכרעת הדין.
4.	באותו פרק זמן הרעיף הנאשם על הקטינה מחמאות , נהג לחבק אותה ללטפה. כל זאת כאשר במקביל ,פרש בפניה את סיפור חייו המרשים , קשריו הענפים ומקצועיותו עתירת הניסיון בעולם התקשורת. ואת היכרויותיו האישית עם אושיות תרבות , אומנות וחברה ( מר אלכס אנסקי, ושחקנית תיאטרון אותה העריצה אותה עת הקטינה ). עוד העידה כי סיפרה לו על קשיי התקשורת שלה עם הוריה ועל הרגשותיה / תחושותיה  המעיקות עקב עזיבת אחותה , המתלוננת הבגירה , את הבית . כל אותה העת הרעיף עליה הנאשם חום אישי רב והתייחסות רבה ,אגב התעניינות בה , בכל מעשיה,במוצאות אותה, וביחסיה עם הסובבים אותה(בני גילה ,מוריה , הוריה וכיו"ב). 

5. 	הקטינה העידה שבאותה תקופה ובד בבד עם התהדקות הקשר , שתואר זה עתה , בינה לבין הנאשם . התפתח בנוסף בין השניים, ערוץ תקשורת לא ורבלי קשר פיזי של נגיעות ,חלקן באקראי , ומעל לבגדים ,בחזה . הנגיעות הללו אירעו, תחילה , בהצגות אליהן הזמין אותה הנאשם , בערב פתיחה בגלריה , וסופן ברכבו של הנאשם  בהסעות שנתן לה . שבמהלכן נגע הנאשם בגופה מתחת לבגדיה , והחדיר את אצבעו לפי הטבעת שלה ולאבר מינה.כל זאת כשהוא מנשקה על פיה ומניח את ידה ,מעל לבגדיו , על איבר מינו.

6.	בחקירתה הראשית בפני , פרטה הקטינה ותיארה בהרחבת מה . את אפיוני מערכת היחסים בינה לבין הנאשם.(תדירות השיחות ,תדירות המפגשים, המחמאות ששמעה מפיו אודות נשיותה , והיותה מאהבת מושלמת.הרמיזות והמעשים בעלי האיפיונים המיניים /ארוטיים שהעביר לה הנאשם וביצע בגופה ).

7. 	המתלוננת הקטינה , השיבה מדוע לא ניתקה את הקשר עם הנאשם,תיארה את הבלבול והדחייה שחשה ממעשי הנאשם בגופה ,את היותה בודדה ומדוכדכת באותה העת .ובמקביל ובו זמנית  את התחושה הנעימה שחשה בגין היותה נאהבת ורצויה על ידו, את תחושת התלות בנאשם שלדבריה חשה באותה העת ואת חששה מלפגוע בנאשם (אדם חולה שפרש בפניה בשיחותיהם את מדוויו , נכותו , ומצבו הפיזי /נפשי הרעוע ) אם תיטוש אותו. לשיטתה ,בעיקר , חששותיה ותחושת היותה נאהבת ,בשלה ורצויה . הם אלה שהכריעו את הכף  והביאו אותה להחליט לא להתנתק ממנו .

8.	הקטינה העידה בפירוט מה אודות התכתבויות (בדוא"ל) נושאות מסרים , והקשרים ארוטיים . כמו מחמאות לנשיותה,חוות דעת על היותה "מאהבת מושלמת". על רצונו של הנאשם "לדעת אותה" ו"להכיר כל חלק בגופה..".

9.	תיארה קשר אינטנסיבי בינה לנאשם במהלך ה"חופש הגדול".בתקופה הרלבנטית לענייננו .
בלשונה: "ש: ..לחופש הגדול, ליולי אוגוסט 2002. הייתי רוצה שתספרי לי מה קרה במהלך החופש הגדול.
ת: ..הקשר עבר . לא רק הממון התכתבויות, כאלו היו המון התכתבויות . אבל, בנוסף גם דיברנו בטלפון, ואז הוא התקשר אלי בבוקר , כשיעל (אשתו המנוחה של מנאשם – התוספת שלי –ח.א) לא הייתה בבית . וגם הקשר עבר להיות בצ'אטים  ...צ'אטים באודיגו  וב I C Q .
ש: באיזו תדירות הייתם מתכתבים?
ת: גבוהה מאד.
ש: מה זה גבוהה מאד?
ת:עשרות.
ש: עשרות מתי ? בחודש?
ת: עשרות ביום" (ראה עמ' 115 לחקירתה הנגדית של הקטינה).
מן המקובץ כאן ולעניין נקודתי זה . בהסתמך על כל שהונח בפני , לרבות גרסאות הנאשם . שוכנעתי כי הנאשם  הצניע כולשהו את היקף יחסיו המתפתחים עם הקטינה ואופיים .שוכנעתי שכך נהג וכך עשה  כיוון ש :

א.	הללו קוימו ,בעיקר , בשעות לילה מאוחרות בצ'אטים ,ובדוא"ל.
ב.	  הנאשם הורה / המליץ למתלוננת להצפין את התקשורת הנ"ל במחשבה בספריות הנושאות שם קוד "אמריקה" . ועשיית ששימוש בסיסמאות כניסה וכיו"ב.
ג. 	שיחות הטלפון שקוימו בין השניים קוימו בשעות בהן נעדרה מהבית  אשתו ז"ל של הנאשם . למניע ההסתרה אתייחס  מיד בהמשך .

10.	הקטינה העידה על תוכנן של התכתבויות בנושאי מין . התכתבויות בהן מגלה הנאשם את דעתו ,ודן , למצער ברמז. על רצונו לקיים עם הקטינה יחסי מין.ובקשותיו החוזרות אליה   להצניע את ההתכתבויות הללו

"הוא דיבר על כמה שהוא רוצה להכיר כל חלק בגוף שלי, ושהוא בעצם רוצה להיות איתי, לדעת אותי כאילו..."
"ש: את זוכרת את ההתכתבויות שהיו ...אותן התכתבויות שאין לנו אותן?
ת:בהתכתבויות האלה ... הן היו בעיקר מיניות , אבל אישיות כאילו. הוא דיבר על כמה שהוא רוצה להכיר כל חלק בגוף שלי. ושהוא רוצה ,בעצם, להיות איתי, לדעת אותי כאילו.
ש"אני מראה לך...מייל מתחילת אוגוסט..כתוב..כתוב" בעניין "אמריקה" השניה אליה לא צריכה להיות גישה לאף אחד – נא לדאוג לכך (מוצג ת/13) .(ההדגשה שלי –ח.א)

בהמשך, בדוא"ל נוסף מונצחת אמרת הנאשם :
"חס וחלילה,וזכרי שוב למנוע גישה ל"אמריקה.." (ת/14).(ההדגשה שלי –ח.א)

בנוסף, לאותו שטף התקשרויות אלקטרוניות וכחלק בלתי נפרד ממנו . שלח הנאשם לקטינה תמונות נוף בצורה של אברי מין(ת/10). כשבדוא"ל  מתועדת תשובת הנאשם לשאלת הקטינה באשר לתמונה דנן שתובאנה (שאלה ותשובה בחקירתה הראשית של הקטינה בעמ' 112 . ) ככתבן וכלשונן.

"תודה יענקל'ה . האם שמת לב לצורות שנוצרו?..
 והוא משיב לה:,בוודאי זאת הסיבה שמפיצים את התמונות.." 

הנאשם כותב לקטינה דוא"ל בעקבות האירוע נשוא האישום הראשון . בו מצוינת התייחסותו של הנאשם למעשים שביצועם מיוחס לו :
"...תודה רבה , אבל ממש העינוג שלי , סליחה העונג,בעצם לא טעיתי גם העינוג" ... (ת/12)
מהמונצח עולה כי , בתשובה בדוא"ל (ת/ 12) . מכילה ,על פי כל הקשר ענייני ולשוני ,למצער במרומז , גם , ובעיקר בהתייחס למארג היחסים בין הנאשם לקטינה , הקשר ותוכן מיני . ותוכן המשביח ומעבה כלשהו את אמינות גרסת הקטינה . במיוחד כאשר הכותב , הנאשם, הינו אדם בוגר ,בן 67 , איש ספר ועט מנוסה מזה שנים .  וככזה חזקה עלי  כי הנאשם היה והינו חריף ובקי ברזי הלשון העברית ודקויות ניביה ,.אדם  שבגין כל אלה ,חזקה עלי שהינו אמון היטב עלי ניסוח והתבטאות מדויקת ונכונה  בכתב ובע"פ.לפיכך , על פי כל הגיון השתכנעתי כי הנאשם  ידע , הבין והתכוון לאשר התכוון ,למצער במרומז להקשרים מיניים ולמיני שלמי תודה לקטינה בגינם (עונג ..עינוג..ווכיו"ב). קרי לעניין והקשר דברים זה מצאתי את גרסת התביעה משכנעת יותר מגרסת הנאשם. 

העדה הקטינה מתארת את התנהלות הנאשם כלפיה . ומחמאותיו שיש בהן התייחסות ברורה ליחסים והיבטים ארוטיים בן גבר לאישה  .

"ואז הוא אמר לי ,שלפני שהוא זיהה אותי אז הוא אמר לעצמו  איזו אישה יפה לפניו...(עמ' 114 לח.ר)...הוא אומר לי כל הזמן שאני האישה שהוא הכי אוהב..."(עמ' 124 לח.ר) ".....
"... הוא אמר לי שאני רטובה ושאני מאהבת נהדרת ושאני האישה שהוא הכי אוהב בעולם..."(עמ' 121 לח.ר)

הקטינה תיארה ארבעה מקרים נפרדים . . בהם הנאשם לקח אותה בכל פעם למקום מבודד שם נישק אותה על פיה והחדיר את אצבעו/תיו לפי הטבעת שלה ולאיבר מינה.

לעניין האישום הראשון "אירועי הצגת גברתי הנאווה" העידה הקטינה כי:
א.	ב22.7.02 חברה הקטינה אל הנאשם ושניהם הלכו לצפות בהצגת "גבירתי הנאווה " במשכן לאומנויות הבה בת"א.
ב.	שם ,במשכן, ובמהלך ההצגה ,ליטף הנאשם את הקטינה בידיים ובירך. עם תום ההצגה בקשה להתלוות איליו לנסיעה לבית האבות בו חי אחיו. על מנת שתעזור לו לשאת חפצים לאח ונעתר .
ג.	הנאשם והקטינה הגיעו ברכבו בדרך אל בית האבות אל חניה חשוכה .שם עצר הנאשם את הרכב ,דומם את מנועו. התיר את חגורת הבטיחות שלו ופנה לעבר הקטינה והחל לנשקה על פיה , צווארה ,ושדיה.ליטף אותה בעורפה ,ובגב עבר לעכוזה והכניס את אצבעו לאיבר מינה .
ד.	בו זמנית או מיד בהמשך לאותו רצף מעשים, הניח הנאשם את כף ידה של הקטינה על איבר מינו מעל לבגדים.
ה. 	במהלך אותו רצף מעשים נישק את הקטינה על פיה והחדיר את לשונו לפיה מספר פעמים.
"...הגענו לאזור שקרוב לבית האבות, לשער כניסה של המכוניות,יש שם בניינים , אז הוא נכנס לחנייה של הבניינים , הוא כיבה את כל המנועים והיה ממש חושך. ואז הוא פתח את החגורה של האוטו שלו, את החגורה שלי ואז הוא אמר : "אפשר?" .ואז הוא נישק אותי עם הלשון .
ש. באיזה חלק של הגוף?
ת: בפה . עם הלשון . ואז לאט לאט הוא התחיל לנשק לי את כל הפנים, ואז גם את הצוואר , והתחיל לרדת ונישק לי את השדיים... ואז הוא כזה התחיל ללטף אותי...כאן בעורף, ואז לאט לאט עבר לגב , ואז הוא כזה הכניס אותה, כאילו התחיל ללטף לי את הישבן, שלי ואת פי הטבעת , הוא הכניס אצבע בקצה שלו ואז הוא הוריד את היד עוד , את האצבע, כזה שיחק לי עם הדגדגן. ואז הוא הוציא והכניס את האצבע שלו מהאיבר מין שלי כמה פעמים, אני זוכרת שזה מאד כאב . (ממראה עיני מהעדה התרשמתי כי היא צעירה קטינת גוף ,נמוכת קומה ,כחושה כולשהו , בעלת מראה ילדותי . בעוד שהנאשם גבר גבה קומה יחסית בכלל ובהתייחס לקטינה בפרט – התוספת / ההערה בסוגרים שלי -ח.א)..ואז הוא אמר לי : "יש לך כוס קטן,ואני זוכרת את זה פשוט, כי אני לא אומרת את המילה כוס.. ואז הוא כזה ,הוציא את היד שלו , ואז הוא כזה הוא אמר לי:" תטעמי את עצמך.." פה היה  ,בעצם איך קוראים לזה? הנוזל?... ופשוט הוא אמר את ..אז הוא אמר תטעמי את עצמך, זה באמת היה מגעיל. ואז הוא כזה  הכניס והוציא כמה פעמים, אז הוא העביר את היד שלי ושם אותה על איבר המין שלו, כאילו על המכנסיים ואז שפשף לי את היד.." (ראה פרטוקול ישיבת ה 27.3.03 עמ' 119- עמ' 121).

על תחושותיה באשר לאירוע זה הקטינה העידה כדלקמן :
""... נכנסתי לבית של סבתא שלי ופשוט הלכתי למיטה שלה ...ואני שכבתי והסתכלתי בתקרה והייתי בהלם, הרגשתי כזאת הרגשה כבדה ולא ידעתי להסביר אותה, כי בכלל לא ציפיתי לשום דבר כזה שיקרה .."

שוכנעתי כי בתגובתה המתוארת על ידה כאן , ותיאור תגובותיה והתמורות שעברה בהלכי רוחה שיובאו בהמשך בעדויות וראיות נוספות . יש:

1.	סימני אמת (העדר הגזמות , ותיאורי צבע  מחד גיסה ,ותיאור מדויק מתון,רהוט , נבון ושקט ,חרף הלחץ הכבד בו נתון כל עד בכלל ועדה קטינה מתלוננת בעבירת מין בפרט. 
2.	העדר כל מניע .להפללת הנאשם. 
3.	סיוע והשבחה נוספת לאמינות גרסת הקטינה לעניין זה  מצאתי בתשובתה  תגובתה הבאה בה היא מתארת את אי הנוחות הפיזית שחשה כתוצאה ממעשי הנאשם אותם אביא בלשונה שלה:
"...למשל החדרת האצבע, זה מאד כאב לי.ופשוט זה היה לי,לא ידעתי בדיוק מה צריך לעשות....זה היה לי פשוט מוזר והייתי בשוק ...(תשובת הקטינה בח.נ עמ' 125).

בהמשך היא מעידה כי נמנעה מלומר לנאשם שיפסיק , כי לא רצתה לפגוע ב:

"ש: 	את אמרת שלא היה לך נעים במהלך האירוע . למה את לא אמרת לו שום דבר במהלך כל האירוע, שיפסיק ,ושאת לא רוצה את זה...
ת: 	כי פחדתי שזה יפגע בו. בעצם אם אני אגיד לו כל סימן של התנגדות . וגם הייתי די בהלם כדי להגיב בכלל..."(ראה עמ' 126 לח.ר )

הקטינה העידה על ניסיונותיה הכושלים לנתק את הקשר עם הנאשם את תגובות הנאשם לניסיונות אלה  ואת תחושותיה כלפיו. שאופיינו בתלות וחיבה מצידה. ובמניפולטיביות  אגב הפעלת לחצים גלויים וסמויים  וניצול תבונה ,הפרש גילים ופערי ניסיון  חיים בין השניים שמעצם טבע הדברים נטו לטובת הנאשם. ראה דבריה  בעמ' 131-132 לפרוטוקול חקירתה הנגדית):
"...ניסיתי להפסיק את כל הקשר ויומיים אני לא התקשרתי איליו ולא שלחתי לו אף מייל. ואז הוא אמר שאני בעצם.. קודם כל שיעל מאוכזבת ממני...וגם אמר שהוא חושב שהוא קיבל בגללי התקף לב.. ניסיתי להפסיק ואז הוא אמר לי שכל היום הוא היה בבית חולים ושהוא חושב שהוא קיבל התקף לב בגללי. ואני זוכרת שלא יכולתי לישון בלילה ,ופשוט הרגשתי נורא והרגשתי ,שאני (כך במקור צ.ל  שאם אני – ח.א) אפסיק את הקשר , אז יכול לקרות לו משהו בגללי , ולא יכולתי לחיות , בעצם עם הידיעה,שמשהו רע יקרה לו בגללי, כל כך אהבתי אותו....(ההדגשה שלי – ח.א ).

הקטינה גם הבהירה מדוע לא התלוננה /בחרה להתוודות במועד קודם למועד בו התוודתה:
ש: 	"..איך את מסבירה את זה,(כי – התוספת בסוגריים שלי – ח.א) שמענו ממך שלאורך כל האירועים המיניים .את מעולם לא אמרת לו , שאת לא רוצה את זה, שיפסיק וכו'..
ת:	הייתי בעצם בסוג של קונפליקט מסוים, כי מצד אחד מאד אהבתי אותו, כל כך הייתי תלויה בו ,ולא יכולתי בשום פנים ואופן להפסיק, אבל היה גם את הצד השני , שבעצם דיבר אלי בהגיון והוא זה שאמר לי..את צריכה כבר להפסיק עם זה.ואת לא מוכנה לזה ולא רוצה את זה" (ראה עמ' 148 לפרוטוקול עדותה)

לעניין התלות הנפשית של המתלוננת בנאשם , תלות ותחושות חיבה והערכה איליהם התייחסתי קודם  הוסיפה הקטינה והעידה בלשונה  במקומות שונים לפרוטוקול חקירתה כמפורט להלן:
א.	"..לא יכולתי ,גם אם רציתי לנתק את הקשר באורח שהייתי תלויה וקשורה איליו נפשית ורגשית.."(עמ' 141 לפרוטוקול חקירתה הנגדית)
ב."  	ת:  ..אני הייתי צריכה אותו .
ש:למה היית צריכה אותו?
ת:הייתי צריכה אותו, בגלל שכל כך הייתי קשורה איליו..אני רציתי לנתק את הקשר אבל הייתי קשורה איליו רגשית ונפשית.."(עמ' 142לפרוטוקול חקירתה הנגדית)

ג ." 	ת: כי הייתי חייבת להיות איתו בקשר , בגלל שכל כך הייתי תלויה בו.ש:במה היית תלויה בו?
ת:לא יכולתי בעצם לחיות בלעדיו.
ש: למה?!
ת:כי ככה, כי הוא חלק ממני...

לשאלת בית המשפט : בואי קצת תארי לי בדיוק למה את מתכוונת שלא יכולת לחות בלעדיו ,ואיזה צורך בדיוק הוא מילא בחיים שלך אז באותה תקופה ,או בכלל?
ת: הוא מילא בי צורך שמישהו שיקשיב לי, מישהו שבשבילו ,בעצם יהיה לי בשביל מה לחיות , מישהו שיעניק לי אהבה..(ראה עמ' 146-147 לפרוטוקול חקירתה הנגדית).

ד.	"ש: למה לרצות להתנתק מבן אדם שהוא כל חייך?
ת: כי לא הרגשתי בנוח עם הקשר המיני..."(עמ' 148 לפרוטוקול חקירתה הנגדית של הקטינה).
       
בבחינת מעט מהמאוחר המקדים את המוקדם. ראשית , דרך התנהלות המתלוננת שתוארה אליה התייחסתי זה עתה  עקבית ונפרשת לאורך כל עדותה באשר לכל פרשייה ואירוע המפורטים בפרקי העובדות לאישומים ראשון עד רביעי כולל בו הקטינה היא מתלוננת  בתום פרשת הראיות בתיק ערכתי במעמד הצדדים"ביקור במקום " ובדקתי את רכבו המקורי של הנאשם , הרכב שבהסכמה נקבע כי היה הרכב בו בוצעו לכאורה חלק מהמעשים שביצועם מיוחס לנאשם. ומצאתי כי :
1.	הנאשם נהג שעה שנהג ברכב עשה שימוש בכרית הגבהה על מושב הנהג . כרית שהייתה שם בעת הביקור .

2.	לא מצאתי .כרית דומה או אמצעי הגבהה אחר על מושב הנוסע שלימינו של מושב הנהג. המושב שבהעדר חולק ישבה עליו הקטינה שעה שהנאשם הסיע אותה ברכבו.

שוכנעתי בהסתמך על  התרשמותי כי מיבנה גופו התמיר כלשהו של הנאשם הבוגר שזכה לתוספת הגבהה באמצעות הכרית הנ"ל , יחסית לקומתה הנמוכה ,יחסית של הקטינה המעידה . אפשרו על פי כל הגיון הגעה "גלישת " כף ידו של הנאשם מהמקום בו ישב לאורך גופה של הקטינה והגעה /גישה שלא הצריכו מאמץ חריג ו/או גמישות גופנית חריגה ומיוחדת .להגעת אצבעו של  לפי הטבעת ולאיבר מינה של הקטינה כפי שתיארה.

16.	מקרה דומה נוסף ,אירע בתאריך לא ידוע במהלך חודש ספטמבר 2002. הקטינה מתארת שהנאשם הציע לה הסעה לבית הספר ונעתר .בדרך נהג הנאשם ועצר את הרכב בדרך צדדית . שם שב על המעשים שתוארו קודם (נשיקה בפה,נשיקות על הגוף ,והחדרת אצבע לאיבר המין).

"..הוא אמר שהוא יקח אותי לבית הספר...ואז הוא בא לקחת אותי מהבניין , ואז , אני לא זוכרת לאן, נסענו .ואז הגענו לכזה מקום עם אדמה קשה ואבנים קטנות. והיה שם הרבה במבוקים ובוסים...ואז הוא שוב, כרגיל, נישק אותי בפנים,ובגוף והחדיר לי אצבע ושם לי את היד שאני אמצוץ את האצבע.." (פרוטוקול ישיבת ה 27.4.03 עמ' 140).

17.	באשר לאירוע "ההרצאה בפני החיילים" . והדגמת / לימוד "חיבוק הכלא " מהו. העידה הקטינה כי:
	
ב- 28.8.02 הציע לה הנאשם לחבור והיא הסכימה איליו להרצאה בפני חיילים בבסיס צבאי במרכז הארץ.
הקטינה הגיע לביתו של הנאשם ושם בעת שהייתה שם .ביצע בה הנאשם את המעשים הבאים:
הנאשם הושיב אותה על בירכו כאשר פלג גופה העליון חשוף וגובה מופנה איליו ואיבר מינה מתחכך ברגלו.
בהמשך, הורה לה לשכב על המיטה בחדר השינה.שם ליטף אותה נישקה בפיה ובגופה והכניס את לשונו לתוך איבר מינה.
הנאשם חדל ממעשיו כאשר הטלפון צלצל .והוא השיב לשיחה מאשתו.

"...אז בהתחלה הגעתי לבית של יעקב, והיינו בהתחלה בסלון. ואחרי זה עברנו למטבח..ואז הוא אמר לי לשבת לו על הברך כדי שילמד אותי מה זה חיבוק כלא....חיבוק שיכניס אותו לכלא  (ההדגשה שלי –ח.א)..זה חיבוק שאני יושבת בעצם בלי חולצה ובלי חזיה על הרגל שלו, והא מזיז את הרגל וכך יוצא בעצם ,שכאילו איבר המין שלי מתחכך ברגל שלו, והוא בעצם מחבק אותי. אחרי זה... הוא לקח אותי למשרד שלו .ובמשרד שלו הוא נישק אותי עם הלשון..ואז הוא לקח אותי לחדר של יעל ז"ל. ושמה הוא ביקש ממני לשכב על הגב ..הוא עלה עלי , אני זוכרת שזה היה לי מאד כבד ובקושי יכולתי לנשום....ואז הוא נישק לי את הפה,והוא המשיך ונישק לי את הפנים ,והוא המשיך לרדת למטה,והוא  נישק לי את השדיים , את הבטן ואז הוא אמר לי לפתוח את הרגליים. פתחתי את הרגליים ואז הוא ליקק לי את הדגדגן ,ואז הוא ליקק סביב לאיבר המין , ואז הוא הכניס את הלשון שלו והוציא. הכניס והוציא.זה נמשך עד שיעל התקשרה..." (עמ' 135-136 לפרוטוקול ישיבת ה27.4.03)

לעניין זה אעיר כבר כאן ועכשיו, כי המתואר מפורט , מדויק , וחף מכל הגזמה ו"צבע" מיותרים . מצב שנותר על כנו גם לאחר החקירה הנגדית , הארוכה , והאינטנסיבית (לעתים אגרסיבית) שעברה העדה הקטינה באולמי.שוכנעתי כי כאלה הם פני הדברים כיוון ש:

(1).אין הגזמות במעשים המתוארים על יד העדה ולא שוכנעתי כי זו שמרה לו , גם בעת ההעדה  טינה ,שינאה  ו/או רצון נקם כולשהו. כיוון שאם כאלה אכן כאלה היו הדברים (כנטען ע"י הנאשם בתגובתו לאישומים , בדברים שהעלה שלוחו בזמן שמיעת ההוכחות בתיק ולמצער במשתמע בסיכומיו) אפשר וסביר שהקטינה הייתה מייחסת לנאשם ,למשל , שימוש באלימות ו/או ביצוע מעשה בעילה מלאה. יתרה מזאת גרסת הקטינה גם לעניין היבט זה זוכה לאמינות נוספת. בהסתמך על טיעונו של הנאשם בסוף עדותו כי הינו לוקה מזה שנים באימפוטנציה.

(2) תיאוריה מדתיים , מפורטים ומאופיינים בדיוק (זכירה של המועד , זכירה מפורטת של המעשים וזכירת כל מיקום בדירה וגם באירועים האחרים הקשורים בה)

18.	אשר לאירועי ההצגה בבית החייל  העדה הקטינה כי:
א.	ב-30.9.02 יומיים לאחר האירועים הקודמים. צפו הנאשם והקטינה בהצגה בבית החייל .בת"א.
ב.	לאחר סיום ההצגה . הסיע הנאשם את הקטינה ברכבו לבית סבתה.
ג. 	בדרך עצר הנאשם את הרכב ב נהג  וביצע את שתיארה .הקטינה מסרה גרסה אמינה וזאת מטעמים  בהם אגע בהמשך) . גרסה רהוטה ,מדודה ועניינית . שוכנעתי באמיתות גרסתה .

ע"ת .רפ"ק ורד ליכטר  קצינת חקירות  שניהלה את החקירה 

עדה זו העידה על פעולותיה ומכלול התרשמויותיה במהלך החקירה דנן:

העדה זו העידה כי: גבתה הודעות מהמתלוננות בכתב . ההליך הונצח בקלטות וידאו ובתמלילים. והנחתה לתפוס מחשבים אישיים והחומר האצור בהם . – הודעות , קלטות , רשימות , מזכרים ותמלילים הוגשו כדין  (ת37 – ת/44).
באמצעות העדה הוגש ת/ 40 – מכתב שכתב הנאשם לעדה מביה"ח  אברבנאל  בו היה מאושפז בעת החקירה.

צפיה בקלטות ועיון בתמלילים נתנה לח"מ אפשרות טובה יותר להתרשם מכל שהונצח בחקירה . בין היתר ובעיקר מהטעם שבדרך ההנצחה בוידאו . מונצחות שפת גוף , נימת הדיבור שתיקות ומיקומן  (הדגשים / הבלעות ,וכיו"ב). המקלים על היושב בדין להתרשם באופן עצמאי בקביעת ממצאיו ומסקנותיו..אעיר כאן ועכשיו כי אתייחס להיבט זה ברחבה בהמשך בשלב קביעת הממצאים בהערכת מהימנותם של הנאשם וגרסת ההגנה .
העדה נחקרה ארוכות . עיקר חקירתה התמקד בדרך התנהלותה במהלך החקירה המשטרתית בכלל ועם הנאשם בפרט. מצאתי כי מכל שהונח בפני. אין כל חריגה או התנהלות אסורה /פסולה בדרך התנהלות המתלוננת .  לא מצאתי בשום שלב כי בהתנהלות העדה או מי מהכפופים לה הסרים למרותה .כל  ראייה שתשכנעני כי  נפל פגם בדרך גביית הודעות שנגבו מהנאשם ,במהימנות הנצחת תוכנן ,ו/או שקופחה איזו זכות המוקנה לו על פי דין לחשוד נחקר.

ראה לעניין זה את דבריה של ע"ת הצוערת קרן גרוס בעמ' 491 ש' 20 לפרוטוקול ישיבת ה 20.1.04 .וקלטת הוידאו שהונצחה בה חקירתו של הנאשם.

זה המצב ואלו המסקנות העולות גם בהסתמך על עדויות אנשי המשטרה הנוספים שהעידו בפני (איש המעקב הטכני רועי וייזל, החוקרים  רס"ר יוסף שאמי, רס"ר אילן מלכה  , רפ"ק יוסף גרשון ות/72 דווח המעצר של הנאשם מה 3.11.02)

ע"ת פרופ' יהודה היס רופא משפטי ומנהל המכון לרפואה משפטית באבו כביר

 עד זה ערך והגיש חוות דעת אודות ממצאי הבדיקה הפיזית שערך בגופה של הקטינה (ת/73). חוות שאיננה חד משמעית . 
"על סמך תוצאות בדיקתי את הנערה... בתאריך ה 3.11.02 בשעה 1900 במרכז הלאומי לרפואה משפטית, הינני מחווה את דעתי שפות אין סימני חבלה טריה או ישנה.קרום הבתולים שלם. החדרת גוף זר כמו אצבע בין שפות הפות אינו מותיר סימני חבלה. (ההדגשה לי : ח.א) 
לסיכום:לא ניתן לשלול או לאשש את עיקרי התלונה"..(ראה ת/73)

אע"כ נבצר ממני לבסס בהסתמך עליה ממצאים ברורים לחובת הנאשם כמתבקש וכנדרש על פי דין. קרי לעניין נקודתי זה הספק יפעל לטובת הנאשם.

ע"ת קצינת המשטרה הגב' חנתה גרנט – מומחית מז"פ מהמעבדה לסיבים ולפולימרים.

 עדה זו הגישה חוות דעת מומחה באשר לקווצת שיער (ת/74) שנמצאה בבית הנאשם (ת/82) .
גם בחוות דעת זו לא מצאתי ודאות וקביעות המספיקות לקביעות עובדתיות חד משמעיות החפות מכל ספק סביר. 
"לא ניתן לשלול (בשונה מניתן לחייב- התוספת שלי-ח.א) מקור משותף בין שערות הערווה שנמצאו בביתו של הנאשם לשערות שנלקחו מגופה של המתלוננת בעת בדיקתה". 

אשר על כן ובשל האמון שנתתי בגרסת הקטינה אעשה שימוש גם בחוות הדעת הזו ,. בשיקולי לקביעת ממצאים ומהימנויות בתיק שבפני.

ראיות ההגנה וטיעוניה:  ע"ה – הנאשם

	בהסתמך ולאור דרך התנהלותו המיוחדת של הנאשם במשך פרשת התביעה שהיו בה גם התפרצויות ,צעקות על התובעת , על עדי התביעה ,התרתי את חקירתו של הנאשם ברוחב לב ולא הגבלתי אותה בזמן ,.חקירתו של הנאשם השתרעה על פני חמישה ימי חקירה ראשית.שלושה ימי חקירה נגדית ויום חקירה חוזרת. לצערי בגין סידור עבודתם של הצדדים מחד והעומס בסידור עבודתי שלי נבצר ממני לצופף כפי שרצתי את ימי  הדיונים בכלל ואת שמיעת עדותו של הנאשם בפרט .לכן ומטעמים אלה , חרף אולי הארכנות בה נקטתי עד כה (ציון ציטטות ארוכות  ומפורטות בגוף הכרעת הדין ) לא מצאתי כל דרך להימנע מלהמשיך ולההביא את הדברים ככתבם וכלשונם ובלשון אומרם.

יוזכר שנית כי, הוגשו בהסכמה כל הודעות הנאשם ,קלטות הוידאו והתמלילים המנציחים את תוכנן ונסיבות גבייתן.(ת37, ת37ג(1),ת37ג(2),ת37ג'(3), ת/38(1),ת/38(ג,),ת/39,ת39ג'(1) ת/39 ג'(2),ת/41 , ת/41 ג').

באשר לאישום הראשון הגיב הנאשם בישיבת ה 18.6.06  למיוחס לו כמפורט להלן:

"ש: שאתה לקחת אותה למקום שהוא חשוך, שנישקת אותה, ליטפת אותה, שנשקת אותה בשדיים , בפה , שליטפת אותה בגב ובעורף והתחלת ללטף לה את הישבן ואת פי הטבעת וניסת (כך לשיטת הסנגור בשאלה המנוסחת על ידו , במקום , למשל , "כ/לטענת התביעה " ובכך להימנע ,אולי מבלי משים , להעביר לנאשם מסר מה התשובה הראויה המתבקשת ממנו..-התוספת/ ההערה בסוגריים  שלי –ח.א)  להכניס את האצבע לפי הטבעת, שיחקת עם הדגדגן, הוצאת והכנסת אצבע לאיבר המין ואמרת לה שתטעם את עצמה, והכל במסגרת העובדה שהיא טוענת שאתה לקחת אותה לאח שלך, מה אתה יכול להגיד על זה?
ת: אני אגיד בציניות א' ,בציניות, שהיא כתבה את הקמא סוטרה כולה.אני אגיד כעובדה , ובאופן פורמלי(?!) שלקחתי אותה לאחותה ..(המתלוננת הבגירה מהאישום החמישי- התוספת שלי- ח.א) .
ש: אתה צריך לענות אבל לגופו של עניין, לומר מה יש לך לומר על כל שתיארתי עכשיו.
ת: לא היה ולא ניברא, לקחתי אותה אל אחותה הבגירה. אדוני!אני חושב שכמעט כל אישה בחדר תאשר שזה לא סתם להכניס אצבע לפי הטבעת, זה נורא כואב! לא צריך לקרוא ספרים בשביל זה . ואני מכניס לה אצבע לתוך פי הטבעת?! צריך היה לכאוב לה בתוך איבר המין שלה אם הייתי מכניס לה אצבע לתוך פי הטבעת, מכניס אצבע?! " (אעיר כי חבל , חבל עד למאוד שהשאלות הללו לא הופנו לע"ת פרופ' היס שהוא  הסמכות המוסמכת ,בהליך זה , להשיב תשובה בנושא זה של הכאב ,כתוצאה מהכנסת אצבע לפי הטבעת  עוצמתו ומיקומו ,- ההערה בסוגרים שלי ח.א)
אדוני! המשטרה אנסה אותה!! .אנסה אותה לומר את הדברים האלה. היא נשאלה יום אחד אם זה קרה, היא הכחישה , היא ישאלה יום שני אם זה קרה היא הכחישה. היא נשאלה יום שלישי אם זה קרה , היא הכחישה. ביום הרביעי נפל האסימון. אם אני עולה על יעקוב העליון, אדוני! ,יש לי כאן מייל שכתוב בו, תדע לך יענקלה כשאותי מרגיזים אני יוצאת למלחמה, אין בליבי רחמים. במיילים האלה היא כתבה , נערה בת 15 , הקטנה ששיחקה כאן ביו יו  .לפי הנחיית התביעה או מישהו אחר.."(ראה עמ' 23 לפרוטוקול ישיבת ה 18.6.06 )

אעיר , כי עד לרגע זה וגם לא אח"כ לא שוכנעתי שהנאשם הרגיז את הקטינה ו/או עורר את חמתה בדבר מה שיצדיק  חרון וזעם המניבים פרי באוש של הפללת הנאשם באשמות שווא . לשון אחרת לא שוכנעתי כי יש בנמצא סיבה ו/או מניע כולשהם שגרמו לקטינה להפוך עורה ולהפוך לפתע בפתאום , מאוהבת ,תלויה, מעריכה ומכבדת את הנאשם לאויבת ולאלת נקם שכל יעד ההוא לכלות בו את חמתה . לפגוע בשמו הטוב , בחירותו האישית ולהיפרע ממנו בכל דרך אחרת.

באשר לאישום השני :
באשר לאישום זה השיב הנאשם בישיבת ה 18.6.06 כמפורט להלן:
"ש: אנחנו מדברים על האישום השני . הנסיעה לבית הספר של ..(הקטינה- ח.א). הקטינה סיפרה בחקירה ...שאתה הסעת אותה באחד הימים לבית ספרה , בדרך אתה עצרת היכן שהוא בדרך צדדית.. אני עושה שימוש במילים שלה, ושהכנסת לה את האצבע לאיבר המין שלה, נתת לה לטעום את האצבע שלך ואמרת לה שזה טעים ועשית לה סימן מציצה בשד...
ת: ..אני אחזור ואומר . לא היה ולא ניברא!..
ש: רק ספר מה היה כן, אם היה מה היה?
ת:לא היה ולא ניברא! מה זאת אומרת אם היה?! לא היה! ,,(הקטינה) בתקופה הראשונה של שנת הלימודים..גרה ב.. עם הוריה. בית הספר "תלמה ילין" בגבעתיים. היא גרה אצל סבתא. ..(הקטינה ) ידעה שאני כל יום אצל אחי..בירכתי אותה והיא אמרה אתה אצל אחיך?...אז היא אמרה איזה כיף , אולי תיקח אותי טרמפ? בית ספר "תלמה ילין" נימצא בין בית האבות בגבעתיים לבין ת"א . ... אמרתי לה בכיף, ברצון רב.. אמרתי לה בסדר , כשאני אגמור אני אצלצל אילייך.
ש: מה היה באותו יום?
ת: היא שיקרה במצח נחושה.באומרה את זאת . יום הלימודים שלה התחיל כנראה בשתיים או באחת, אני ממש לא זוכר. ואז כשגמרתי אצל אחי צלצלתי אליה ואמרתי לה ,תרדי הכי על יד הבית של סבא וסבתא . אספתי אותה , אני לא יודע אם מכירים את זה אבל מבית האבות של גבעתיים יורדים למטה, ומגיעים למקום שבו היה פעם קולנוע "שביט" . כבר בירידה ראיתי שיש פקקי ענק והיינו תקועים שם. הפקק הענק  היה בצידו של הכביש הנוסע מערבה ברח' יצחק שדה. הגענו ליצחק שגה מהרחוב של קולנוע שביט, הייתה שם כנראה תאונה ,או חשד למכונית עם מטען נפץ. וראיתי שהרבה מכוניות נוסעות שמאלה. אמרתי ל.. (הקטינה) בואי ניסע שמאלה כי ככה לא נגיע לבית הספר. זה היה בערך שעה וחצי , אני חוזר ואומר,שום קשר לשעה שבע וחצי, כפי שהיא אמרה בשקריה. זה היה משהו בין שתים עשרה לאחת.אז אני נסעתי, פניתי שמאלה ליצחק שדה, פניי ימינה לכביש הטייסים , עשיתי סיבוב  ,והגענו לקטע פתוח של יצחק שדה. לא ראיתי בוסים בדרך. לא ראיתי אבנים קטנות בדרך. הבאתי אותה לבית הספר והיא אמרה : "וואו, אין בכלל עוד ילדים ", אז אמרתי לה ,תראי , הם בטח בכתות, היא ירדה ואני נסעתי ,כמנהגי לעיתים קרובות מאד לבית הספר של יעל...(עמ' 39-43  לפרוטוקול ישיבת ה  18.6.06 ).

אשר לאישום השלישי:
לאישום השלישי התייחס הנאשם בישיבת ביהמ"ש מה 18.6.06 בחקירתו הראשית כדלקמן:
"ש: אני עובר לאישום השלישי, ההרצאה....(הקטינה) מספרת שהיא הגיעה אליך הביתה לפני הרצאה.. היא מספרת שאתה עשית לה "חיבוק כלא" . ככה היא קראה לזה. מהא אתה יכול לספר על אותו יום?
ת: לא היה ולא ניברא!... (הקטינה) גם לא ידעה מה זה "חיבוק כלא"..לא היה חיבוק כלא! לא נאמר שום דבר על "חיבוק כלא".. אני התיישבתי בפינת חדר האוכל שנמצאת ליד המטבח.. ואז היא הגיחה מהמטבח והתיישבה על בירכי  כשרגליה משני צידי רגלי הימנית השלמה. חיבקה אותי וכעבור שניה ניסתה לנשק אותי.. (אעיר בהמשך ,ובעקבות סנגורו נזכר הנאשם כי המתלוננת הקטינה הציע לו שתבצע בו מין אוראלי .ולא ציין זאת ברצף כאשר התבקש לתאר מה אירע .שכן בקשה/ הצעה כזאת ע"י קטינה בת 14 לאדם מבוגר ובוגר בגילו של הנשם קצת ..חריגה / נועזת כלשהו ועל פי כל הגיון אם כאלה היו פני הדברים , חזקה עלי שהנאשם ,אדם בעל זיכרון ויכולת ורבאלית טובים מעל לממוצע היה מעלה זאת מיד וברצף ולא ממתין לשאלת הסנגור ) עוד אזכיר  כי הקטינה כבר נצפתה ע"י אחרים באירוע אחר, בגליה "ארבל" כשהיא ישובה על ברכי הנאשם – ראה עדות סבתה.- התוספת שלי ח.א).
ש: שאלתי את ..(הקטינה),פה בבית המשפט לגבי זה שהיא הציעה לך לעשות לך מין אוראלי בבית באותו יום.תספר לבית המשפט מה היה בבקשה?
ת: היא מאד נפגעה ממני כי היא התכוונה מבחינתה, אני מניח, לטוב...אני מעיף אותה כמו טיל.. אז היא הלכה חזרה למטבח,  ( "להעיף כמו מטיל " מנין? הקטינה  רק עמדה לידו , לאחר הגיחה מהמטבח (מנין בדיוק "העיף אותה כמו טיל " וו/או באיזה מצב של קירבה היו השניים כאשר ,ההצעה שהעלתה המתלוננת (לשיטת הנאשם) הושמעה – לא נהיר לי לכן נותרתי מעט תמהה ומבקש הסבר לעניין נקודתי זה- התוספת והכתוב בסוגריים שלי – ח.א).

"..אז היא הלכה חזרה למטבח, הסתובבה ואמרה לי אני רוצה לעשות לך נורא טוב  סליחה , אני רוצה לעשות לך הכי טוב שאפשר.. היא אומרת שאני רוצה למצוץ לך.. אני אמרתי לה מה?! השתגעת?! את השתגעת?! על מה את מדברת?! "
ביני לבין תמהתי ונותרתי תמהה וללא כל תשובה שתניח את דעתי  לשאלה .על מה ולמה . ובמיוחד לאחר אירוע של הצהרת כוונות  נועזת כזה שחייבו , לשיטתו , "העפה כמו טיל" המשיך הנאשם אדם בוגר , נבון , מבוגר ובעל ניסיון חיים  בקשריו המתהדקים עם המתלוננת קטינה בת 14 שנים?! במקום לנתקם לאלתר ואו להימנע מכל נוכחות משותפת עימה שלא בפומבי ו/או בנוכחות אדם בוגר אחר? 

6.	באשר למה שאירע בחדר השינה כנטען בפרק העובדתי לאישום זה השיב הנאשם כדלקמן:
"ש: ..(הקטינה) סיפרה בעדותה בביתה המשפט שאתה לקחת אותה לחדר העבודה שלך בבית ונישקת אותה, אח"כ לקחת אותה לחדר העבודה של יעל ואמרת לה לשכב על המיטה ליטפת וליקקת את איבר המין שלה ושהכנסת את הלשון שלך לתוך איבר המין שלה, וכולי , וכולי. מה אתה יכול לומר על התיאור הזה?
ת: לא היה ולא ניברא! האמירה הזאת הדהימה אותי. קודם כל למה לי לקחת אותה לחדר העבודה של יעל? יש לי ספה בחדר העבודה שלי.. אני לא יודע אם היא הכירה את זה מסרטים פורנוגרפים  שהיא רואה או עושה את זה עם חברים שלה. אני לא מאמין שאיזו שהיא נערה מציעה לאיזה שהוא גבר לבצע בו מין אוראלי בלי שעשתה את זה אף פעם. לא לקחתי אותה למיטה , אני רוצה לומר, אם כבר עשיתי לה מין אוראלי ואם כבר עשיתי לה את כל הדברים האלה .איזה מטומטם אני ?! למה לא נתתי לה לעשות לי משהו שיכול לענג אותי?!..(בהמשך ובתשובה לשאלת הסנגור השיב: ,השניים נפלו עלי ,כשהיא אמרה את זה. בנוסף לזה, אני הרי גם אימפוטנט.." 

ביני לביני מחד גיסה נותרתי תמהה ראשית, כיצד המתלוננת הייתה יכולה לדעת שהנאשם לקה באימפוטנציה. שנית אציין כי בליקוי זה  מצאתי חיזוק נוסף לאמינות גרסת הקטינה משום שזו בכל גרסאותיה לא תיארה ניסיון למגע מיני רגיל אלא רק נגיעות ועשיית שימוש באצבעות ולשון למעט העברת ידה אל על מעל למכנסי הנאשם באזור המפשעה.

לשון אחרת , אם גרסתה של הקטינה הייתה ,כנטען ע"י ההגנה הינה גרסה שקרית , נטולת כל בסיס עובדתי ,מרובת הגזמות ודמיון יצירתי להרע .. סביר שהייתה מתארת גם ניסיון /ות למגע מיני מלא ואו הגעה לסיפוק מיני מלא של הנאשם כשכל איברי גופו נוטלים בו חלק ולא רק הכנסות לשון , ליקוקים והחדרות אצבע...

גרסת הנאשם לעניין גזירת שער הערווה של המתלוננת הקטינה.
לשיטת הנאשם עסקינן בשי,אותו העניקה המתלוננת לנאשם .

"ש:.(הקטינה)מסרה עוד בעדות שלה שגזרת לה שיער ערווה כי רצית מזכרת.. הכנסת את זה לתוך מעטפה והנחת את זה בשולחן העבודה שלך בבית.מה אתה יכול להגיד על זה?
ת: .לפני הסיפור שלה שהיה שלקחתי אותה לחדר העבודה, בחדר השינה שנישקתי לה לפי הסיפור שהיה שלקחתי אותה לחדר העבודה של יעל ועשיתי לה את כל הדברים שהיא סיפרה ,שעשיתי לה. אחרי שהיא הציעה לי מין אוראלי,היא הסתובבה קצת בסלון ובמטבח ואמרה : "אני רוצה לתת לך מתנה. אז אמרתי לה בסדר . היא אמרה :"אל תכנס לחדר העבודה , רק כשאני אקרא לך. " היא חזרה לסלון איפה שאני ישבתי ואמרה: "השארתי לך מתנה . אם ךא תמצא אותה בעוד כמה ימים. אני אגיד לך מה היה.." (עמ' 44- 59 לפרוטוקול ישיבת ה 18.6.06 )

אעיר לנושא  זה . כי גרסתו של הנאשם נראית לי מעט מפותלת  וזאת מהטעם שלא נהיר לי כ"כ הגיונית כיצד צעירה שהצעתה לענג את הנאשם נדחתה וכי לאחר  ש"הועפה כמו טיל" לדבריו ,דהיינו לא בעדינות וברגישות אלא ,על פי כל הגיון,בצורה ובלשון נחרצת לאקונית וסביר שגם בוטה . שבה ומציעה לו  כשי , ביוזמתה שלה ... שערות גזוזות מערוותה.

בהסתמך על שציינתי קודם , באשר לעדות עדת תביעה מומחית המז"פ שלא יכלה לשלול אבל גם לא לחייב כנדרש שהשערות דנן הינן שערות ערווה של המתלוננת הקטינה.מחד גיסה וההנקות בהן נקבתי מדוע מאמין אני לקטינה ומעדיף את גרסתה  מאידך גיסה.
לכן ובשל כך אני קובע כי הנאשם כן  גזז את שיער ערווה מהמתלוננת ושמר זאת כמזכרת במגרת שולחנו.

באשר לאישום הרביעי,

 האישום הרביעי והאחרון המתייחס למתלוננת הקטינה . הכחיש הנאשם כי ליטף את המתלוננת במהלך ההצגה, והכחיש שנישק למתלוננת והחדיר את אצבעו לאיבר מינה.
ש:"הקטינה טוענת שליטפת אותה במהלך ההצגה, ומשכת במהירות את היד ממנה בכל פעם שהדליקו את האור..
ת: לא היה ולא ניברא ! אני אף פעם לא ידעתי מתי יידלק האור כדי למשוך את היד שלי "
לעניין זה אעיר , כי משיכת יד יכולה להתבצע כהרף עין מיד עם העלאת האור . לשון אחרת אינני מוצא כי כדי לבצע את משיכת היד המהירה יש צורך במידע מוקדם מתי האור עומד לעלות .
יתרה מזאת בהצגה גם אין חושך מוחלט. אין דבר כזה חושך מוחלט.." 
אכן כן , בהצגה אין חושך מוחלט , אך התאורה באולם מונמכת וממוקדת בבמה . והחשוב יותר במהלך הפעילות על הבמה הקשב ותשומת הלב של הצופים מתמקדת בנעשה ובנאמר על הבמה ולא באולם ,ובנעשה על מושבי הצופים.. ודי לי בכך  לדחות הסבר ותירוץ זה בכלל ובמיוחד כאשר עסקינן בנאשם בוגר ,איש תרבות וספר שראה במהלך חייו יותר מהצגת תיאטרון אחת וסביר שהכיר וידע היטב מה אפשר ומה לא. וכי נהיר לו שניתן בהחלט  בצנעת אולם מוחשך . כשהצגה או מופע מתרחשים על הבמה ללטף בחשאי את הירך של הקטינה קיטנת הגוף והצנומה שישבה במושב הסמוך למושבו .

הנאשם הכחיש שנשק למתלוננת והחדיר את אצבעו לאיבר מינה בנסיבות המפורטות לאישום זה .

"ש:.. הקטינה סיפרה בעדות שלה בבית המשפט שלאחר ההצגה אתה לקחת אותה למקום שהיו בו משאיות ,היה חשוך ואז כיבית את המנוע של המכונית שלך. שנישקת אותה בפה ,ובגוף והחדרת את האצבע שלך לאיבר המין שלה..,
ת:לא היה ולא ניברא!הייתי שמח אם היו מנסים לשחזר עם שירן חניון משאיות בסביבות בית החייל.."(עמ' 67-73 לפרוטוקול ישיבת ה 19.6.06).

הארות והבהרות נוספות באשר לבחינת גרסת הנאשם לאישומים ראשון עד רביעי כולל , ואמינותה 

התרשמתי מהתנהגות הנאשם והתנהלות הנאשם בעדותו בפרט, ובדרך התנהלותו בפני לאורך כל זמן בירור האשמה . בחנתי את הודעותיו במשטרה ואת ההנצחה שלהן בקלטות הוידאו.ומצאתי כי אמינותו לוקה בחסר.

במשך כל תקופת בירור האשמה ושמיעת משפטו של הנאשם טען הנאשם כי הוא סובל ממצב נפשי/גופני  רעוע. (ובשל כך ולא פעם אחת  הופסקו / נדחו ישיבות הוכחות שנקבעו מבעוד מועד ). עוד טען ,גם באמצעות עדים , כי מצבו הנפשי בעת החקירה לא אפשר לו לענות נכונה וכפי שרצה לשאלות חוקריו .

מצפייה בקלטות , גרסאות החוקרים ,ועיון ברשומת חקירה ומוצגים אחרים , בעיקר מכתבו של הנאשם לחוקרת רפ"ק ורד ליכטר . מצאתי כי הקושי עליו הצביע הנאשם היה  מעט סלקטיבי /בררני . הנאשם השיב באופן רהוט וברור לשאלות "ניטראליות" . ומילא את פיו מים וסירב לענות על שאלות הנוגעות לקשריו עם המתלוננות ובני משפחתן.הנאשם דרש שיקויים עימות בינו למתלוננות , ואף שלח מכתב מפורט המצביע על בקיאות בחומר , על חיבור איתן למציאות , ויכולת התנסחות טובה למעלה מהממוצע בכתב ובע"פ . במכתב זה דרש את העימות הנזכר וביקש שירשמו / יוספו התיקונים שהציע לגרסאות שמסר.

בבית המשפט , בשונה ובמקוטב  מדרך התנהלותו בפני חוקריו בעת חקירתו . התקשה הנאשם לשמור על איפוק באולם . ולא אחת , לאחר ששבתי והתרעתי בו , כל זאת לאחר שצעק על התובעת על העדים , נאלצתי להוציאו מהאולם לפרקי זמן משתנים.קרי מצאתי כי איש לא מנע מהנאשם לומר את כל אשר על ליבו בשובה ונחת ולאוזניים כרויות  ,ולהניח את ה"אמת שלו" בפני חוקריו ובפני ביהמ"ש.וכי לנאשם הייתה אז , בעת החקירה וגם לאורך כל הדיונים שבפני .יכולת להגיב . כושר קשב וריכוז .ואסרטיביות מספקת להביע את דעתו בריש גליה.

אשר על כן , וגם בשל כך , מוצא אני את גרסתו של הנאשם מפותלת כולשהו ונגועה ב"מעין אבק של כבישות גרסה "  על כל המשתמע מכך לעניין משקל גרסתו ואמינותה.

עדי התביעה קרובי משפחתן של המתלוננות  (האם , האב , והסבתא ) . העידו על אישיותו הנעימה ,החמה וכובשת של הנאשם , ועל כך שהיה ידיד משפחה קרוב, מוערך , אהוד ואהוב.

לכן ,במיוחד שגם במהלך עדותם בפני . לרבות בעת ולאחר  החקירה הנגדית האסרטיבית והלא קלה אותה עברו .גרסאות כולם היו ונותרו מדודות , מדויקות ומאופקות .וללא כל טינה ,כעס ורצון להיפרע מהנאשם  .
כפי שציינתי קודם בהכרעת דין זו .  אני שב וקובע שלא שוכנעתי כי הללו העידו עדות מוטה , מסולפת לא מדויקת ו/או חלילה שקרית רק כדי לטפול על הנאשם אשמת שווא ולהפליל אותו.

לשון אחרת , אני שב ומעדיף את גרסאות עדים אלה  ואמינותם עלפני גרסת הנאשם.

סמוך ובעתקרות הארועים נשוא תיק זה היה הנאשם איש ספר ועט ,איש תרבות עורך ועיתונאי בכיר מזה 34 שנים .אב וסב . היה מעורה היטב בפעילות התרבותית בבית הספר הקים ופיתח את אתר האינטרנט של בית הספר שניהלה זוגתו יעל ז"ל . ניהל תכתובת אלקטרונית ערה וענפה  . עוד ניראה ונצפה (גם ע"י עדי ההגנה  גב' לביאה גוטליב ,וגב' יע רגב – עובדות בית הספר) פעיל באירועי תרבות שונים (פתיחות גלריות , פרימירות , השקות ספרים וכי"ב ). 

כשירותו המשפטית של הנאשם לעמוד לדין ולהבין הליכי משפט נבחנה היטב  פעמיים בעת מעצרו ומאוחר יותר בעת שמיעת ההוכחות  בפני (ולצורך זה בוטלו ישיבות ונידחה בירור האשמה לתקופה לא קצרה) ונמצא כי היה כשיר להבחין בין טוב לרע בעת ביצוע העבירות ולהבין הליכי משפט ולעמוד לדין .

לכן גם בהסתמך על שציינתי זה עתה (פעילות חברתית תרבותית ערה ומתמשכת מחד גיסה , וממצא פסיכיאטרי מוסמך המתייחס לשתי תקופות שונות  שלא שלל את כושרו המשפטי  לעמוד לדין) .קשה לי לקבל את הסבריו על מצבו הנפשי הקשה בעת החקירה. ומדוע שתק ולא מסר את אותם הסברים שמסר לאחר שנים בביהמ"ש לחוקריו בהזדמנות הראשונה שניתנה לו . ובלשונו העשירה והמדויקת. כאשר האירועים היו יותר טריים בזיכרונו זה המצב , ואלה הם פני הדברים ג לאחר שעיינתי במסמכים הרפואיים נ/ 123 – נ/ 126 כולל) . . בשל כך אני שוב מתקשה לאמץ ולקבל את טעוניו והסבריו ולמצוא בהם את האמינות שלקיומה הנאשם טוען.

עוד מצאתי לאחר עיון בהודעות הנאשם במשטרה כי קיימים פערים וחוסר הגיון בלתי מוסברים.בין סירובו של הנאשם לענות לשאלות החוקרים בטענה כי מצבו הנפשי ירד לבין הצהרתו כי הינו מבין את החשדות נגדו וחתימתו "אני מבין את החשדות נגדי ואת האזהרה"(הודעת הנאשם מה.  3.11.02)  בהודעה אחרת הנאשם טורח לתקן את החוקרת גובת ההודעה : "אני רוצה להזכיר לך ,שלא כתבת את התשובה לשאלה שלך.." (הודעה מב 6.11.02).

לא נהיר לי כיצד אדם הטוען שאינו יכול להשיב לשאלות חוקריו בגין מצבו הנפשי . מיד ובו זמנית מוצא את כוחות הנפש.להקשיב , לקרוא , לבחון ולדרוש תיקונים. מוסר מספרי טלפון של ילדיו ועורך דינו. נאלם דום כאשר הוא מתבקש להשיב לחשדות שהועלו נגדו , שב ומתעשת ודורש עימות עם המתלוננת . כל אלה לא הובהרו לי עם תום קריאת ,הראיות , הפרוטוקול טיעוני הצדדים וסיכומיהם ועד לכתיבת שורות אלה.

כמו כן ובנוסף לשצויין זה עתה , לאחר צפייה בקלטות החקירה  ,לא מצאתי כל הסבר הגיוני . בדרך התנהלותו שתתואר מיד .
במהלך החקירה ישב הנאשם מול חוקריו כשהוא מליט את פניו בכפות ידיו. כשנעזב לנפשו או כשתשומת הלב הוסטה מעט ממנו הנאשם הונצח בוידאו כשהוא . סוקר את הנכנסים לחדר.במיוחד שוטרת שנכנסה במהלך ההפסקה.

גם מתוכן מכתבו של הנאשם לחוקרת  ר"פק  ורד ליכטר עולה כי הנאשם זכר היטב והיה מודע לכל מה שנישאל בחקירתו ודרש תיקונים והשלמות בהתאם . וזאת חרף המצב הנפשי הרעוע בו היה נתון, לשיטתו,בעת חקירתו .מצב נפשי ,ששיתק אותו ומנע ממנו את הריכוז הנדרש ליכולת להשיב לשאלות חוקריו.

אציין שלא מצאתי בכל הסבריו של הנאשם הסבר לגרסה הכבושה שהשמיע לראשונה בבית המשפט. ומדוע נתן לראשונה הסברים לכל מה אירע , קרה ונעשה רק כ שלוש שנים לאחר קרות האירועים.כל זאת ,כזכור, לאחר שאופשר לו כמה פעמים  , קודם לכן , במספר הזדמנויות שונות ונפרדות להשמיע וברוחב לב את גרסתו והסבריו במלואם לאשר אירע.

לא מצאתי כל הסבר שיניח את דעתי , על פי כל הגיון וניסיון חיי . לפערי הזיכרון המוזכרים קודם  בין הודעותיו בפני חוקריו לבין גרסתו בעדותו בפני.תמוהה בעיני העובדה כי סמוך למועד ביצוע המעשים המיוחסים לו  ואף מעט מאוחר יותר . הנאשם טען בפני חוקריו ,למשל ,שלא זכור לו  כמה זמן הוא מכיר את הקטינה(ראה הודעתו מה 3.11.02) . וכי אינו זוכר אם הלך עם הקטינה להצגות(ראה אותה  מה 3.1102).לא זוכר כמה פעמים התכתב עם הקטינה (אפילו בערך - במספר משוער ).לא זוכר מה הקטינה לבשה בהצגה "גברתי הנאווה"(הודעה מה 6.11.02) לא זוכר שדיבר עם הקטינה על עברו ועל היותו מפורסם(הודעתו מה 6.11.02) .לא זוכר מי הציע ללכת להרצאה בפני החיילים (ראה ההודעה מה 6.11.02)לא זוכר מה מספר ה I C Q שלו וכמה זמן (אפילו בערך) היה מחובר לתוכנה זו (ראה ההודעה מה 6.11.02. לא זוכר באיזו תוכנה עשה שימוש בהתקשויותיו עם הקטינה ועם אימה.(ראה הודעתו מה 6.11.02).בעוד ש כרבע שנים לאחר מכן , זוכר הנאשם את האירועים לפרטי פרטים לרבות פרטים טריוויאליים  , כמו למשל המשפט והמילים המדויקות אותן אמרה לו הקטינה  ראה תשובתו בחקירתו הנגדית פרוטוקול ישבת ה 18.6.06 שם הוא מוסר את תשובתה ושב ומתקן לנוסח מדויק יותר  :

"פניתי שמאלה , היה פקק ,והיא אמרה : "אוי אין כאן ילדים" 

וזאת כארבע שנים לאחר האירוע .כאשר ,כזכור , כאשר  אופשר במועדים  קרוב יותר לזמן האירוע לספר ובהרחבה את גרסתו - בחר לטעון כי הוא איננו זוכר .

תמיהות , והעדר הגיון נוספים   הפוגמים באמינות גרסת הנאשם מצאתי  בכך ש:

 הנאשם לא זכר שעה שנגבו ממנו הודעותיו במשטרה .לאיזה הצגות הלך בצוותא עם הקטינה ואשתו ז"ל. בהמשך אף טען בפני חוקריו כי כבר שנים הוא נימנע מלפקוד אולמות תיאטרון .
"ש: האם הלכת אתה ,הקטינ ה ויעל להצגות?
ת: כן אני לא זוכר איזו... אני לא הולך להצגות כבר שנים רבות" (הודעה מה 3.11.02).
  ת: ..אני לא הולך להצגות כבר שנים.

בשל כך ובהסתמך על מצע עובדתי זה ,תגובותיו המונצחות איליהן התייחסתי קודם ובעיקר מכתבו הנזכר לרפ"ק ורד ליכטר . שוכנעתי  כי אם אפילו ,היה הנאשם אותה עת מוכה  צער ותחת השפעת תרופות מרגיעות. היו עימו כל אותה העת גם כשירותו המשפטית ,וגם כושר זיכרון ,אבחון וריכוז המאפשרים השבה לשאלות אותן נשאל , ואפילו רק מתן תשובות חלקיות . לשון אחרת , מצאתי כי הסלקטיביות בזיכרון אליה התייחסתי זה עתה  לא תרמה רבות להשארת אמינות גרסת הנאשם וחזקת חפותו על כנן.יתרה מזאת ,הנאשם  לווה ע"י עורך דין וקיבל יעוץ משפטי וייצוג הולם מרגע מעצרו ועד לכתיבת שורות אלה . לא טרח לבקש לזמנו לעדות ,עם שוב הזיכרון איליו  (זיכרון שלשיטתו לא היה עימו שעה שנחקר ) וזאת  ע"מ שגרסתו תובא ללא דיחוי לידיעת חוקריו ותיכלל במארג השיקולים של היחידה החוקרת ו/או , מאוחר יותר , של התביעה. 

עם כל הניסיון , והפתיחות שהעניק לי בורא עולם .ניסיתי , אך לא מצאתי כל הגיון והסבר סביר . לקשר עמוק והדוק כזה בדוא"ל יומיומי בכמות גדולה כזו של עשרות מיילים ביום  ופגישות אינטנסיביות רבות שחלק לא מבוטל מהן קוימו שלא בנוכחות בוגרים  /קטינים / בני נוער אחרים . בין גבר מבוגר ,עתיר ניסיון  משכיל , איש ספר  ,ותרבות  ,מוכה שלא בטובתו , ולצער כל  בנכות מכאוב וחולי .לבין צעירה קטינ ה בת 14  תלמידת "חטיבת הביניים" .קטנה וילדותית לחלוטין למראה .ותהא נבונה, מחוננת , משעשעת וחריפה ככל שתהיה (כנטען ע"י הנאשם ). לשיטתו ,קשר של ידידות אפלטונית בלבד..כאשר אותה קטינה .נערה מעריצה ,ומחבבת  נטולת כל מניע להעליל על הנאשם  עלילת שקר ולטפול עליו אשמת שווא  ב פורשת תמונה אחרת לגמרי בגרסה  הזוכה לתימוכין והשבחה בראיות אחרות .תמהת י . אך שוכנעתי גם לעניין זה יש  להעדיף את גרסת התביעה וראיותיה על פני גרסת הנאשם.

אלה הם פני הדברים  וקביעותיי .גם באשר להסבר ותיאור המניע להפללה של "בנות (שם משפחת הקטינה ואחותה). לשיטת הנאשם השלוש , האמא הבגירה והקטינה  כעסו כ"א מסיבותיה על הנאשם והחליטו להיפרע ממנו בדרך זו.
האם - על שהנאשם סירב לקיים עימה יחסי מין .
הקטינה - על שהנאשם סירב להתיר לה לבצע בו מין אוראלי.ו/או "נאנסה" ע"י  חוקרי מפלג הנוער להפליל את הנאשם.
הבגירה - חברה אליהם  למזימה 

מכל מה שהונח בפני .ראה התייחסותי המפורטת מקודם .אינני נוטה לקבל הסברים אלה ולאמצם.

עדת התביעה - לביאה גוטליב - מכרה שכנה של משפחת הנאשם
עדה זו העידה  על אופיו הטוב של הנאשם ,על אישיותו החמה והמלבבת 

על מעורבותו העמוקה בפעילות בית הספר לאומנות שנוהל ע"י איתו המנוחה יעל ז"ל.על נוכחותו המתמדת בביה"ס ועל הסיע בארגון פעילות תרבותיות וחברתיות בו.

העדה לא העידה מאומה על האירועים הרלוונטיים הכרוכים בבירור האשמה בתיק זה . אע"כ נבצר ממני לעשות שימוש כולשהו בגרסתה ובדבריה בשלב זה של הדיון.

עד ההגנה מר גיל קיסרי:
העד העיד על פגישה שנת 2002  בה נטלה גם חלק אימן של התלוננות. לא מצאתי לנכון לעשות שימוש בעדות זו לצורך כולשהו וזאת בגין ריחוק והעדר כל קשר ראייתי ספציפי של כל הנפשות הפועלות הנזכרות בפגישה דנן לאירועים הספציפיים הטעונים בירור בתיק זה.

עד ההגנה ד"ר יוסף זיסלין- עד מומחה פסיכיאטר מטעם הנאשם

עד זה העיד והגיש חוות דעת מקצועיות . לעניין זה אעיר כאן ועכשיו שחוות הדעת המחייבות אותי על פי דין לעניין קביעה והתייחסות לכשרות משפטית ולעמידה לדין הן רק  חוות הדעת המוצאות ע"י ו/או מטעם הפסיכיאטר המחוזי. הגוף היחיד מוסמך על פי דין לבדוק , להתרשם ,להמליץ  ולערוך חוות דעת  מקצועיות לעניין הכשרות המשפטית

עד זה העיד כי:
1. 	בדק את הנאשם ערך והגיש חוו"ד מה 11.11.02 שסומנה נ/123 . וחוות דעת נוספת מה 8.12.02  נ/124 חוות דעת מה 24.12.02 נ/125 וחוות דעת מה 18ץ9ץ05 שהוגשה ליוהמ"ש בבקשה לעיכוב הליכים  נ/126 שנדחתה ( בקשה שבגינה , בהסכמה ובהסתמך על בקשה משותפת של הצדדים , הופסק ונדחה  לזמן מה רצף שמיעת ההוכחות) 

בחוות הדעת הנ"ל אין כל התייחסות לכשרותו המשפטית של הנאשם . יתרה מזאת , להעדר כשרות משפטית נטען בשנת 2005 (בעיצומה של שמיעת ההוכחות) וגם בשל בקשה זו ובהסתמך על  בקשה משותפת של הצדדים . הופסק שוב רצף שמיעת ההוכחות בתיק .

2. 	ב 22.12.05 הונחה בפני חוות דעת הפסיכיאטר המחוזי והמלצתו לעניין "בחינת כשרותו המשפטית של הנאשם להבין הליכי משפט ולעמוד לדין" . הנאשם נמצא כשיר . ואף ציין בלשונו:

"בהשוואה לבדיקה הפסיכיאטרית שנעשתה לו בתאריך ה18.1.10.02 בבית החולים אברבנאל , לא נמצאו הבדלים משמעותיים מהבדיקה הנוכחית" . קרי הנאשם היה אז ונותר גם היום כשיר לעמוד לדין ובעת האירועים שביצועם יוחס לו היה מסוגל להבחין בין טוב לרע , ובין מותר לאסור.

ודי לי בכך לעניין עד זה . לשון אחרת, מצאתי כי חרף  המגבלות וכל  האירועים האישיים הקשים  שעבר הנאשם . לא היו  ואין כל  מכשול ומניעה מהמשך העמדת הנאשם לדין , ו/או פגימה כולשהי בכישוריו אז בעת החקירה במשטרה , והיום , להשיב נכונה ובמדויק , רק אם  היה חפץ בעת חקירתו במשטרה ,וחקירתו בפני  לעשות כן , בתבונה ,במדויק ועם קשר איתן למציאות .

עדת ההגנה בגב' צביה הוברמן - עובדת בית הספר לאומנויות אותו ניהלה יעל ז"ל אשתו המנוחה של הנאשם

עדה זו העידה על:

איך הוקם בית הספר ודרך ואופן הקמתו.
באשר לאישום הראשון ,האירועים ב וסביב ההצגה "גברתי הנאווה " . העדה העידה כי צפתה ונכחה באותו ערב  כשבקהל היו גם  הנאשם והקטינה.וכי ראתה את השניים .
אך ,לא ראתה ולא הבחינה בידו  של הנאשם ,לא הסתכלה עליו ועל ידיו במהלך ההצגה,ולא רקתה ולא הבחינה בשום דבר חריג.
מטבע הדברים הבריות הולכות למופעי תרבות בכלל ולהצגות תיאטרון בפרט כדי לצפות במתרחש על הבמה . ולא היכן ומתי , אם  בכלל ולאן ועל מי גולשות ידיהם של מי מהצופים.
ודי לי בכך כדי שלא להסתמך על עדות זו לשום צורך שהוא לקביעת ממצאים ומהימנויות בסוגיות השנויות בחלוק והטעונות בירור וקביעה שבפני.
אעיר אולי כי טוב היה , אם תוכן העדות היה נבדק עם העדה קודם לכן . 

אישום חמישי – העבירות שבוצע הנאשם ,כנטען , באחות הבגירה

לצורך קביעת הממצאים והמהימנויות באישום זה הסתייעתי בגרסת המתלוננת בעדותה בפני  . בגרסת הנאשם המונצחת בת/21  ,  ובמכלול ראיות ההשבחה ,החיזוק והסיוע  ת/ 28-ת/30 כולל .ת/97 .ונ/37, נ/42 , נ/47 ו נ/ 108.

עדת התביעה – המתלוננת הבגירה ,אחותה של המתלוננת הקטינה

עדה זו העידה כי:
פגשה בנאשם שלוש פעמים. 
הראשונה ביוזמת הנאשם באפריל 2002:
" ש: מי יזם את הפגישה הראשונה, מה היה בה?
ת:הוא יזם אותה. ע"י מסרים שהגיעו מאימי.לא זוכרת מי הרים את הטלפון הספציפי להגיד תאריך ושעה, אבל בעקרון , אני לא יזמתי את זה. הפגישה הראשונה הייתה אצלו בדירה ברחוב שאול המלך בת"א. זה היה בסביבות חודש אפריל 02 .. זאת הייתה פגישה מקצועית לחלוטין . באתי עם דפי תחקיר. רציתי להתייעץ איתו..."(ראה עמ' 283 לישיבת ה 14.9.03).

מייל (ת/95) שנשלח מהנאשם .מאשש ותומך את גרסת המתלוננת כי הקשר בין השניים נוצר ביזמת אמה ובתיווכה .:

"תגידי לה , כדי שלא תחשוב שהצעתי לה רק מטעמי נימוס ,שבאמת היא יכולה להתקשר איתי בכל רגע ובכל שעה..."

ב.פגישה שנייה , כשבוע לאחר הפגישה הראשונה :

"ש: מתי הייתה הפגישה השניה , מה היה בה?
ת: בערך כשבוע לאחר מכן... שוב מקצועי לגמרי. בפגישה ז הקשר הפך חברי מעט יותר והתחלנו להתכתב באינטרנט.."

פגישה שלישית התקיימה ב 4.10.02 :

"ש: מה היה בפגישה השלישית?
ת: ביום שישי, נידמה לי שזה היה ב 4/10 בשעות הבוקר .
ש: ספרי מה קרה בפגישה השלישית?
ת: הגעתי לבית של הנאשם...הדלת הייתה פתוחה. נכנסתי , נגשנו אחד לשני, התחבקנו. פתאום הוא נישק אותי בלחיץ אח"כ נישק אותי שתי נשיקות בצוואר. הוא ירד טיפה למטה באזור הזה בערך(מצביעה ע צד שמאל שמעל לבית החזה).אז הוא בא לנשק אותי בשפתיים ואז הזזתי את הפנים הצידה (מדגימה ומסיטה את ראשה בתנועה ימינה)...
ש: היית באירוע ככניסה לבית . איך הגבת?
ת: הייתי בשוק. קפאתי במקום. לא האמנתי שזה קורה לי. בחיים לא האמנתי שהוא יכול לנשק אותי. חשבתי שאולי ברחו לו איזה שתי נשיקות או משהו כזה, אולי אני מדמיינת את זה. שתקתי ,פשוט קפאתי. אחרי זה,כאילו כלום, הלכנו להכין תה ולהביא עוגיות לסלון. הנחנו את הדברים על השולחן ואז הוא שוב , קרתה עוד תקרית, הוא ניגש שוב לחבק אותי, הוא שאל אם אפשר(העדה מדגימה תנועת חיבוק). נרתעתי אחורה עם הגוף, אז הוא פשוט הורידאת הידיים ושם אותן על הישבן שלי, על התחת, מאחורי הגב והצמיד אותי איליו. ממש צמוד כך שיכולתי להרגיש את איבר המין שלו.
ש:איבר המין שלו עמד?
ת: אני לא יכולה להגיד, הרגשתי בליטה.
ש: איך זה נפסק ?
ת: פשוט הפסיק .
ש: אז מה קרה?
ת: ואז התיישבנו על הספות בסלון והתחלנו לדבר. באיזה שהוא שלב הוא הושיט את היד מתחת לחולצה שלי ואמר לי : "איזה עור יפה יש לך" (מראה על כיוון המותניים). משכתי את החולצה מהידיים שלו והתרחקתי מהכיוון שלו. זזתי, תפסתי מרחק. הוא ישב על ספת יחיד ואני ישבתי על ספה משפחתית . אחרי זה חבר שלי התקשר לסלולארי .זה היה מבחינתי "הצילצול הגואל". בשלב הזה ניסיתי לחשוב איך אני בורחת משם.." (ראה עמ' 285 -288  לפרוטוקול ישיבת ה 14.9.03 )

בחינת עדות המתלוננת ,הערכתה  -ממצאים ומהימנויות

מכל שהונח בפני באשר לעדה זו עולה כי:

בעת קרות האירועים שבטיעון הייתה המתלוננת צעירה  בת 21 .עיתונאית בראשית דרכה.
הכירות המתלוננת והנאשם יסודה  בהיכרות של הנאשם בין  לאמה של המתלוננת.
הנאשם היה בעת ההיא בן 67 .וכפי שציינתי קודם לכן עיתונאי ,עורך וכותב בכיר ב"מעריב". איש תרבות ,ספר ועט.(ת/28 שם מעיד הנאשם על עצמו ועל כישוריו)
4.הנאשם הציע למתלוננת את עזרתו והדרכתו בצעדיה הראשונים בעיתונות הכתובה(ראה עמ' 282 לפרוטוקול ישיבתה 14.9.03. והתימוכין לנאמר כאן בת/95)
המתלוננת לא ראתה בו מחזר ,ו/או אובייקט מיני אלא 
"..דמות ,אב , סבא נחמד..."
וגילתה הערכה וחפצה בעצותיו, בהדרכתו והנחייתו המקצועיים בלבד 
".. והערכתי אותו מאד מבחינה מקצועית. תפסתי אותו כעיתונאי בעל ותק.. (ראה עמ' 285  לעדותה בפני).

ולצורך זה בלבד , קידומה המקצועי כעיתונאית מתחילה , פקדה את ביתו של הנאשם שלוש פעמים.
הפגישה הראשונה באפריל 2002 הייתה ביזמת הנאשם
"ש: מי יזם את הפגישה בראשונה, מה היה בה?
ת: הוא יזם אותה ..
ש: מה היה שם?
ת:זאת הייתה פגישה מקצועית לחלוטין . באתי עם דפי תחקיר ורציתי להתייעץ איתו.."(עמ' 283 לפרוטוקול ח.ר)

הפגישה השנייה נערכה כשבוע לאחר הפגישה הראשונה . באשר למה שאירע בפגישה השנייה העידה העדה בלשונה :

"ש: מה היה בה ? (בפגישה השנייה – ח.א)
   ת: בערך כשבוע לאחר מכן , כיוון שבקודמת הוא אמר לי שאין בתחקיר יותר מדי , באתי איליו עם תחקיר שני. שוב, מקצועי לגמרי.." עמ' 283 לח.ר) 

      9.הפגישה השלישית , בה בוצעו המעשים / העבירות  נשוא דיון זה כמפורט בפרק העובדתי לאישום החמישי .אירעה ב4.10.02 . על אשר אירע בפגישה זו העידה המתלוננת בלשונה . כי הייתה משותקת מתדהמה . תחילה האמינה כי "ברחו לו שתי נשיקות " אך משהתנהגות הנאשם הסלימה .לנשיקות בצוואר ,ניסיון לנשקה  בפיה , הנחת ידיים על ישבנה  , נגיעה בקדמת החזה ,והרמת חולצתה ומישוש עורה מתחת לחולצה . וכל אלה ללא הסכמת המתלוננת .הנאשם חדל סופית מניסיונותיו רק לאחר שהמתלוננת קיבלה שיחת טלפון מחברה . 

תימוכין לגרסתה של עדה זו מצאתי ב:
עדות חברה שתפורט מיד ובהמשך לעדות זו , עד זה מאשר כי אכן צלצל אל המתלוננת בסביבות השעה נקובה בגרסתה. ראה לעניין זה גם את דברי העד בהודעתו נ/121 .
הבחין בשוני , ובחריגות בדרך התנהלות המתלוננת ומצב רוחה סמוך לאחר ומעט קצת יותר .לאחר אירועי ה 4.10.02 בדירת הנאשם.
גם הקטינה , המתלוננת  באישומים ראשון עד רביעי כולל .מציינת שהנאשם חדל ממעשיו בה , שעה ששהו בדירתו עם קבלת שיחת הטלפון מאשתו". יש כאן ,למצער לכאורה , מעין דפוס התנהלות ותגובה זהה של הנאשם. כאשר הוא מבצע את אשר יוחס לו בביתו. צלצול טלפון בעיצומם של המעשים - קוטע  באחת את רצף עשייתם.

העדה תיארה כיצד עזבה נסערת , המומה ומבולבלת כלשהו את דירת הנאשם ונסעה משם היישר לדירתם המשותפת שלה ושל חברה לחיים . כשבדרך היא מעדכנת את אמה בכל שקרה .

"...נסעתי הביתה, ועליתי לדירה שלי ושל חבר שלי, וסיפרתי לו את מה שקרה.." (עמ' 291 לח.ר)

בהמשך שלחה המתלוננת לנאשם מייל כיוון ש:
 " הרשתי שאני צריכה להעביר לו באיזה שהיא צורה שכל מה שהוא עשה זה לא בסדר.."(ת/29). והנאשם השיב לה במייל חוזר כי הוא מקבל עליו שפעל לא נכונה 

"מסיר בפניך את הכובע , ומצדיע על הישירות שלך ועל מה שכתבת.. אני מצטער עד עמקי נשמתי אם גרמתי לך אי נוחות או תלושה שלילית אחרת.."(ההדגשה שלי . 

בשיחת טלפון  שקיימה עם הנאשם התוודה באוזניה כי הוא מצטער  ..וכי כל המעשים ,שהוא לא מכחיש את ביצועם ,בוצעו מתוך אהבה ורוך . וחזר על זאת מספר פעמים.
" ..הוא אמר לי שהוא נורא מצטער ,שהוא לא התכוון לפגוע.ושאני אזכור שכל המעשים שהוא עשה לי לא היו מ"זברירנות" , כלומר מחרמנות, אלא מתוך אהבה ורוך. הוא חזר על זה מספר פעמים, אהבה ורוך..." (עמ' 294-295 לפרוטוקול ח.ר)

אני מאמין ומקבל את גרסת המתלוננת לעניין זה .כיוון ש:

גרסתה מדודה , מדויקת ונטולת הגזמות.
הדברים שאמרה זוכים לתימוכין , בדברי העד , חברה והודעתו שהוגשה כמוצג. (ראה עדותו מיד בהמשך) .
במיילים שנתפסו והוצגו
ניסיון החיים הנובע מעקרון התלמודי    ש"אין אדם משים עצמו רשע" קרי אדם בוגר , נבון,חושב  , מנוסה ,הבקי בהוויות העולם ובמציאות החיים בחברה  הישראלית. אדם , שכשרותו המשפטית עימו.לא נוטל על עצמו ,סתם כך אחריות לביצוע מעשים פסולים ואסורים שלא ביצע..לשון אחרת ,,שוכנעת לאחר שהאמנתי למתלוננת  כי הנאשם התנצל על מעשים שעשה , קרי על המעשים שפורטו בפרק העובדתי לאישום החמישי ודי לי בכך.

התרשמתי באופן ישיר ובלתי אמצעי מדרך הופעת העדה והתנהלותה בפני  כי הינה דוברת אמת כיוון ש:
עדותה בעלת רצף הגיוני,קוהרנטית , נטולת הגזמות ,ומדויקת.
לא מצאתי כל סתירות, פרכות והעדר דיוקים בגרסתה.
לנטען על ידה יש תימוכין כפי שאוזכר קודם (במיילים ובהתכתבויות האלקטרוניות של הנאשם עם אמה של המתלוננת)
התנצלות הנאשם והעדר הכשה למעשים שיוחסו לו (ראה ת/29).
תיאור מצבה הנפשי לאחר האירוע . מפיה ומפי חברה לחיים .
  ראה דבריו של החבר: 
"וכשהיא חזרה הביתה אילינו אז (הבגירה) סיפרה לי . אני מציין (שהבגירה)הייתה מאד מבולבלת, אני מתכוון כאילו עבר עליה משהו והיא לא ידעה איך לעכל אותו "(נ/121 עמ' 2 ש' 3).
ודבריו בתשובה לשאלות הסנגור בחקירה הנגדית:
"ש:ציינת "מבולבלת..עבר עליה משהו.." אתה יכול לפרט?
ת: כן, הכרתי את .. באותה תקופה מזה ארבע שנים . עקרונית בחיי היום יום שלנו יש צורת התנהגות נורמטיבית שאני רגיל לראות, שהיא רגועה, מחייכת , צוחקת. ואז היא הייתה נסערת , היא לא ידעה מה לעשות כל כך כשהיא ספרה לי את זה. היה משהו חריג.." (עמ' 622 לפרוטוקול ישיבת ה 17.1.07 ).

המתלוננת , לא היססה מלהחמיא לנאשם ולציין דברים לזכותו , קרי לא לאוץ להפלילו מטעמים עלומים ועלומים פחות שלקיומם כמניע לכל הפרשה דנן  . רמזה / טענה ההגנה. קרי , בנוסף לשצויין קודם , גם כאן לא שוכנעתי בקיומם של מניעים אלה. 

"הקשר הפך חברי.. והתחלנו להתכתב באינטרנט .
ש: על מה התכתבתם?
ת:על הכל...כתבנו גם על דברים אינטימיים, מחלות עור באברי המין..ריבים עם ההורים ממש חברות מאד עמוקה.כמו שאני מדברת עם החברים והחברות הכי טובים שלי...(ההדגשה שלי – ח.א  ראה עמ' 283 לפרוטוקול ח.נ).

ש: מה הרגשת כלפי הנאשם באותה תקופה?
ת: שהוא כמו חברה טובה מצד אחד,כמו דמות אב , סבא נחמד, וגם הערכתי אותו מבחינה מקצועית..." (ההדגשות שלי –ח.א .עמ' 285 לפרוטוקול ח.נ)

"ש: מי שקורא את ההתכתבויות בינך לבין הנאשם רואה התכתבויות מאד פתוחות. יש הרבה שיחות על מין, על קונוטציות מיניות..
ת: אני בן אדם מאד פתוח .ודיברתי איתו בדיוק מה שאני מדברת עם חברים וחברות הכי טובים שלי.. אני אדם מאד פתוח וזה כולל מין , המעסיק אנשים ,לפחות בגילי. דיברתי איתו פתוח  (ההדגשות שלי-ח.א ראה עמ' 298 לפרוטוקול ח.נ).

לעניין זה אעיר , כי  לכל אדם מבוגר , בר דעת שחזקת ידיעת החוק תקפה לביו בכלל . ולאדם בוגר , נבון ואיש תרבות כנאשם בפרט . צריך להיות נהיר וברור כשמש בצהרים .ששיח פתוח , גלוי וחופשי . איננו הזמנה וכרטיס פתוח  להיטפלות  אל המשוחח/ת  והנוהג /ת  בפתיחות . ללא הסכמה מפורשת וברורה מבן זוג פוטנציאלי בוגר . כל מעשה מסוג המעשים שביצע הנאשם לעבירות פליליות ברות ענישה  יחשבו.
14. העדר מניע להפליל או להעליל יש בו כדי להוות כלי עזר נוסף לבדיקת סבירות הגרסה ואמינותה  ראה לעניין זה בהסתמך ובמאובחן את שנפסק ב:

א. תיק פ"ח (ת"א) 70200/01 פוליאקוב ליאוניד נגד מדינת ישראל תק-מח 2001 (3) 612.
ב.ע"פ 993/00 אורי שלמה נגד מ"י תק-על 2002 (3) 11111 .
ג. ע"פ (ת"א)71162/02 מדינת ישראל נגד אבו רייה.תק- מח 2003 (4) 

15.את החיזוק והשבחה הנדרשים על פי דין  לגרסת המתלוננת ניתן למצוא ב: ת/95 , ת/97 , ות/29.
16.בנוסף , מעדותה של המתלוננת עולה במפורש החשיבות הרבה שייחסה אותה עת לקשר המקצועי עם הנאשם ולהדרכתו אותה בראשית צעדיה כעיתונאית. ולכן ובשל כך , על פי כל הגיון ,החקירה שהביאה לקריסת הקשרים המתהדקים ולסיכול סיכוייה להבנות מקשריו המקצועיים והנחייתו. לא בדיוק עולים בקנה אחד עם רצון עלום ולא ברור ממניע עלום עוד יותר .לטפול על הנאשם עלילת שווא . 

אע"כ מטעם זה .נוטה אני להעדיף את גרסת המתלוננת ומוצא בה את האמינות המתבקשת לביסוס גרס התביעה והדרתה מספקות .קרי נחה דעתי  בנסיבות אלה גם כי ניתן להסתמך על אמון בגרסת המתלוננת בכדי לעמוד ב"חובת ההנמקה" הקבוע בסע' 54א' (ב) לפק' הראיות (נוסח חדש). וזאת בהסתמך    על שנפסק  ב:
א.תפ"ח (מחוזי תל אביב-יפו) 1183/05 מדינת ישראל נגד  גורליק משה .תק- מח 2008(1) .
ב.ע"פ 9902/04 פלוני נגד מ"י   (לא פורסם)
ג.ע"פ 288/88 גנדור נגד מ"י פ"ד מב(4)

גרסת הנאשם וראיותיו לאישום החמישי

אקדים ואציין כי לא מצאתי די בגרסת ההגנה וראיותיה די כדי להותיר את חזקת חפותו על כנה .וזאת מהטעמים הבאים:
1.שעה שנחקר ע"י חוקריו ניתנו לנאשם מספר הזדמנויות שונות ,במספר תאריכים  לפרוש את גרסתו בהרחבה לכל שיוחס לו והנאשם "כבש את גרסתו" שעה שנהג כפי שנהג (ראה קודם בפרק הדן בהערכת עדותו המתייחס לאישומים ראשון עד רביעי כולל) מהטעמים  בהם נקבתי קודם . אשר על כן ובגין אותו טעם ואותן הסיבות . גרסתו בעדותו בפני . פגומה כולשהו במשקלה הראייתי.

הנאשם הכחיש את כל שיוחס לו .וטוען שהפגישה הייתה ביוזמת המתלוננת, וכי לו ,שעה שחיבק אותה , לא היו כל כוונות מיניות. 

מדובר , כזכור בגרסה שהושמעה לראשונה בביהמ"ש כמה שנים לאחר קות האירועים וגביית הודעותיו . (באשר להימשכות זמן בירור האשמה וסיבותיו . ראה התייחסותי בפתח הכרעת הדין )
"ש: אני רוצה להתייחס לגופו של האישום. מדובר על פגישה שהייתה בבית שלך ב 4.10.02... כשהבגירה  נכנסת אילך הביתה. אתה חיבבת ( אך במקור צ"ל חבקת – ח.א ) אותה. נישקת אותה על לחיה .על צווארה וניסת אפילו לנשקה בפה. מה אתה יכול לומר על זה?
ת: לא היה ולא נברא. מלבד הנשיקה בלחי שהיא נשקה לי ואני נשקתי לה.."(ראה פרוטוקול ישיבת ה 20.6.06 עמ' 181)

"ש: טוענים עוד שלמרות 
ההתנגדות שלה למעשים אלה . אתה חיבקת אותה שוב כשהיא נרתעת לאחור. מה אתה יכול להגיד על זה?..

כאן במקום תשובה . פרש הנאשם שורה של הערכות והשערות על כוונות נקם, מזימות  ועל שאיפות להיפרע ממנו  שנרקמו נגדו בצוותא חדא על ידי בנות המשפחה . שתי המתלוננות ואימן . כהסיבה והמניע לך הינו אי היעתרותו של הנאשם להצעות מיניות שונות שכל אחת מהשלוש הציעו לו בהזדמנויות שונות ובנפרד.

אני דוחה הסבר זה כיוון שעסקינן בהשערה בלבד ולא הוחה בפי כל ראייה או הסבר הגיוני סביר שישכנע אותי להאמין בהסבר זה לקבלו ולקבוע שכך אכן הווה.

עוד טוען הנאשם כי החזיר למתלוננת  חיבוק והפסיקו ביוזמתו כדי לא להיות מובן שלא כהלכה . אבל המתלוננת היא זו שנצמדה ונכרכה עליו "לכל אורכה" 
(ראה עמ' 183-184 לפרוטוקול ישבת ה 20.6.06).

"אחריש שגמרנו את הסימולציה..שנינו קמנו ממקומותינו סימנתי ל (בגירה) ביד שהיא תבוא ... אני הלכתי אחריה.ואז היא הסתובבה וחיבקה אותי, בשלב מסוים השבתי לה חיבוק, ובשלב מסוים (לאחר פרק זמן. לא מוגדר......?! – התוספת שלי- ח.א) אני הפסקתי את החיבוק (אציין לעניין זה כי את הקטינה שישבה עליו ב"חיבוק כלא" והשמיעה את הצעתה למין אוראלי "העיף כמו טיל" לדבריו. כאן השתהה ולא ציין מתי בדיוק ואף לא בערך התעשת ).
ש: למה?
ת: כי די היה בכך. לא רציי שזה יהיה חיבוק שמתפרש לדברים אחרי. בתגובה לכך ואמרתי לה די! בתגובה היא אומרת לי:

"לא! זה דווקא נעים לי, ונצמדת אלי בכל גופה כאשר היא לופתת בזרועותיה את הצוואר שלי..היא נצמדת אלי לכל אורכה..היא חיבקה אותי בצוואר ונשקה לי,נשקתי לה בלחייה ואמרתי לה :"בואי נלך לראות את הסרטים.."(עמ' 183-184 לפרוטוקול ישיבת ה 20.6.06).

בהמשך מעיד האשם אודות שליחת היד והנגיעות:

"הייתה צריכה להיות לי זרוע של שימפנזה או של גורילה מפני שאחרת לא הייתי יכול להגיע אליה בשום פנים ואופן" ..(עמ' 186) 

ראיתי את הנאשם ,ראיתי את העדה המתלוננת והתרשמתי מהפרשי הגובה והגודל של שניהם . וממראה עיני הסקתי שבכל צורה של יציבה בין שניהם .הנאשם לא היה נזקק לכישורי גמישות מיוחדים כדי להגיע באחת מידיו אל המקומות ואיברים שבגופה של המתלוננת. שבהם נגע /אחז הנאשם- לשון אחרת בשל כך אינני מקבל את הסבריו לעניין זה.

הנאשם מודה כי הסתכל על המתלוננת והחמיא ליפי עורה.
"... הסתכלתי ואמרתי באמת יש לך עור יפה . אם הייתי נוגע שם , בה בספה, גבר שנוגע היה אומר יש לך עור נעים , יש לך עור חלק . כיף לגעת בעור שלך. אני אמרתי יש לך עור יפה.."(עמ' 187).

בהמשך ממשיך הנאשם ושב ומביא  התרשמויות אישיות ,פרשנויות והערכות שונות אודות מצבה הנפשי של המתלוננת בעת שהייתה בביתו. :
"היא הייתה מאושרת" היא לא הייתה לרגע אחד בהלם"(עמ' 190 ) "והאישה הזאת עם ההלם הנורא..למה חיבקת אותו בצווארו?...למה היא לא אמרה את זה?...סיפור בדים שסיפרה..(הבגירה) על כך שהחבר שלה צריך את האוטו..."(עמ' 192) 

אציין כי אמינות החבר והמתלוננת  לא קועקעה . והזמן המשותף של הצלצול שהפסיק את רצף המעשים  שמסרו המתלוננת וחברה כ"א בעדותו השביח ג"כ את אמינות גרסת כ"א מהם על פני גרסת  הנאשם. כל זאת בנוסף ,כזכור , כאשר לא מצאתי ולא שוכנעתי לקיומו של מניע נסתר להפללת חסרת בסיס של הנאשם.

התרשמתי כי במהלך חקירתו הנגדית התחמק הנאשם לאורך זמן ממתן תשובות לשאלות הברורות שהוצגו לו .האשים את חוקריו בהתעללות בו ובכך שעינו והשפילו אותו

אציין כי חיפשתי היטב ,בקלטות החקירה , ורשומותיה וכל מה שהונח בפני ולא מצאתי כל מוליך ראייתי ו/או ביסוס עובדתי לנטען 

כמו ככן שב הנאשם והאשים את המתלוננות ואין ביזום וניהול עלילה נגדו .

בהודעת הנאשם ת/41 שנגבתה ממנו ב 10.1102 נמנע הנאשם מלהזכיר בכלל שהמתלוננת בקרה בביתו.ולשאלה האם נגע במתלוננת בנגוד לרצונה או נישק אותה השיב:

"אינני יכול לענות על השאלה כי אני חולה.וכפי שאמרתי קודם על פי הנחיות עורך הדין כי במצב זה אני לא יכול להשיב תשובות כי אני חולה..(ת/41 עמ'1).

אציין כי באשר לדרך ההתנהלות של הנאשם במשטרה התייחסתי  כבר קודם לכן בפרק הדן באישומים ראשון עד רביעי כולל . וקביעותי , מסקנותי וממצאי שם  באשר לדרך התנהלות הנאשם והתנהגותו בחקירה תקפים גם כאן .ובשל אותן ההנמקות.
עד ההגנה איתן גיסין בן זוגה ,במועדים הרלבנטיים ,של הבגירה  -  המתלוננת באישום החמישי

עדותו תומכת בגירסת המתלוננת הבגירה  בכך ש:

1. 	הבגירה עזבה את בית הנאשם בעקבות טלפון ממנו. 
2. 	בשיחה עימו נשמעה מוטרדת (ע' 619 לפרוטוקול ישיבת ה 17.07).
3. 	העד מיקם את השיחה על ציר הזמן באופן די מדויק בהתחשב בפרק הזמן הארוך , יחסית ,שחלף, מקרות האירועים ועד לחקירתו במשטרה 

"הבגירה בקרה את יעקב (הנאשם-ח.א) .ככל הזכור לי פעם אחת, בפעם הזו אני התקשרתי אליה לטלפון . זה היה יום שישי בצהריים , אני חושב ,יש לי משחק כדורסל בשעה 14:00 ולפי זה אני נזכר שזה היה בצהריים, ואנחנו היינו ,אני והבגירה , צריכים לנסוע יחד  , והתקשרתי אליה לשאול מה קורה. אני נזכר הייתי צריך את האוטו בגלל זה התקשרתי"..(הודעת העד מה 28.10.02 עמ' 1 ש' 17-22).

4. 	עד תיאר את התרשמותו ממצבה הנפשי של הבגירה לאחר ביקורה בביתו ש הנאשם:

"ש: אתה אומר במשטרה :"כשהיא חזרה הביתה אלינו , אז (הבגירה ) סיפרה לי , אני מציין שהבגירה הייתה מבולבלת, ואני מתכוון ,כאילו עבר עליה משהו והיא לא ידעה איך לעכל אותו,ואז היא סיפרה לי על יעקב העליון .. ציינת מבולבלת..עבר עליה משהו..אתה יכול לפרט?
ת:כן! הכרתי את הבגירה באותה תקופה מזה כארבע שנים. עקרונית בחיי היום יום שלנו יש צורת התנהגות נורמטבית שאני רגיל לראות, שהיא רגועה , שהיא מחייכת, צוחקת. ואז .ההיא הייה נסערת, לא ידעה מה לעשות כל כך . כשהיא סיפרה לי את זה היה משהו חריג ..
ש: הבנת מהבגירה שהנאשם נגע בה בניגוד לרצונה?
ת: כן!" (ראה עמ' 622  לפרוטוקול ישיבת ה 17.1.07 ).

בהודעה מיום ה22.10.02 מוסר העד לחוקריו:
"..התקשרתי אליה לשאול מה קורה..הבגירה נשמעה לחוצה בטלפון , אני מסביר  הקול שלה היה מתוח..(ראה הודעת העד מה 28.10.02 עמ' 1 ש' 27-28) ..
וכשהיא חזרה  הביתה אילינו אז ,הבגירה , סיפרה לי , אני מציין שהבגירה , הייתה מאד מבולבלת, אני מתכוון כאילו עבר עליה משהו. ולא ידעה איך לעכל אותו.ואז היא סיפרה לי שיעקב העליון ניסה לגעת בה- הגדירה את זה , להתחיל איתה . אמרה לי שנישק אותה בצוואר . ונתן לה חיבוק יותר מדי,וליטף את היד שלה לאורך כל הזמן...והיא לא ידעה מה לעשות..סיפרה לי שבעיקר התמקדה על המגע ביניהם. לא הבינה אותו , או הייתה נבוכה מעצם כל המגע ביניהם..כשהיא הגיעה לשם..שהיה לזה יותר אופי מיני מאשר אבהי. היא סיפרה לי שהיא ניסתה להתרחק  בכל פעם שיעקב ניסה להתקרב. היא ניסתה לשנות נושא כדי שאיווצר מגע.."(ראה נ/121 עמ' 2 ש' 3-11).

עדת ההגנה הגב' יעל רגב – מנהלת אתר האינטרנט של בית הספר לאומנויות

עדה זו העידה על מעורבותה בהקמת אתר האינטרנט של בית הספר לאומנויות שבניהולה של יעל ז"ל אשתו המנוחה של הנאשם.

העדה ציינה כי ראתה את הקטינה במהלך פגישה שהתקיימה בבית הנאשם.

כל שניתן לקבוע בהסתמך על עדות זו כי הקטינה נצפתה על ידה בבית הנאשם בפגישה  בה נטלו חלק אחרים.

סוף דבר:
בהסתמך על כל שפירטתי . מעדיף אני את גרסאות עדי התביעה וראיותיה על פני גרסת הנאשם , עדיו , ראיותיו ומוצגיו.
שוכנעתי, כנדרש ,כי התביעה הרימה כדין את  נטל השכנוע וההוכחה . הסתירות ואי ההתאמות בגרסאות בכלל ובגרסאות המתלוננות בפרט איליהן הפנתה אותי ההגנה .לא מאיינות ומקעקעות את אמינות ראיות התביעה ועדיה וזאת  מהטעם שהגרעין הקשה של האירועים מעוגן ומבוסס. הן בגין ההיגיון הפנימי של כל גרסה . הן לאור השוואתה לגרסאות וראיות אחרות . והן בגין הטעם ש,כזכור לא שוכנעתי בשום צורה כי לעדות היה אינטרס כלשהו להפליל במזיד את הנאשם. 

תימוכין לקבעותי אלה מצאתי גם בפסיקתה של כב' השופטת טובה סטרסברג כהן בע"פ 993/00 אורי שלמה נגד מדינת ישראל  : 

"..השאלה איננה אם קיימים אי דיוקים.ואי התאמות בפרטים,אלא אם המיקשה כולה היא אמינה , ואם הגרעין הקשה של האירועים והתמונה הכוללת המתקבלת .מהעדות ומהחיזוקים לה מאפשרים מסקנה בדבר אשמת הנאשם מעבר לכל ספק"

ובהסתמך ומאובחן על ע"פ 5612/92 מדינת ישאל נגד בארי ואח' פ"ד מח(1). באשר לאפשרות ועקרון דומים..

ובהסתמך על כל אלה אני קובע כי הנאשם ביצע א כל המיוחס לו עובדות ואישומים כנקוב בכתב האישום על כל חמשת אישומיו ומרשיע אותו בביצוע העבירות הבאות:

1.	באישומים  הראשון –  רביעי (כולל) ארבע עבירות זהות של  בעילה אסורה בהסכמה – עבירה על הוראת סע' 346(א) רישא לחוק העונשין, התשל"ז – 1977 (להלן: "החוק"). במתלוננת קטינה בת 14 שנים.
	
2.	באישום החמישי –בביצוע מעשה מגונה – עבירה על הוראות סע' 348(ג) לחוק הנ"ל. במתלוננת בגירה , אחותה של המתלוננת מהאישומים הקודמים. 

ניתנה והודעה היום, י"ג בחשון, תשס"ט (11 בנובמבר 2008), במעמד הצדדים. 
						
                                                                                                     _______________
חנן אפרתי, שופט
קלדנית: הדר י.א.
העותק כפוף לשינויי עריכה וניסוח והגהות.

ב"כ הנאשם: אנחנו שוקלים שלא לטעון לעונש כלל. 
 החלטה
נדחה לטיעונים לעונש ליום  - מועד מוצע ליום 18/11/08 – לא נוח להגנה, הסנגור לא נמצא בארץ. 
נדחה לטיעונים לעונש ליום 27/11/08 שעה 09:00.

מובהר בזאת לצדדים כי דחיות לא תינתנה אך ורק במיקרים חריגים וגם זאת במשורה, כל זאת בעקבות הנחיית נציגת קבילות הציבור על השופטים, בהנחיה מס' 5/04 ובהסתמך על, ובמאובחן בפסיקה הבאה: 
1. 	בר"ע 8327/05 צדיק נ' פניני.פסיקתו של כב' השופט גרוניס לא פורסם. 

2. 	ע.א. 3725/04 דיבה נ' עזוואי פסיקתה של כב' השופטת מרים נאור, בפיסקה 21 לפסה"ד הנ"ל [לא פורסם].
הובהרה לנאשם/ים חובת התייצבותו/ם, שאם לא יתייצב/ו יישפט/ו בהיעדרו/ם, ואם אתבקש ע"י צד מהצדדים, אפשר שגם דינו/ם ייגזר בהעדרו/ם.
ניתנה והודעה היום, י"ג בחשון, תשס"ט (11 בנובמבר 2008), במעמד הצדדים. 
						
                                                                                                     _______________
חנן אפרתי, שופט
קלדנית: הדר י.א.
העותק כפוף לשינויי עריכה וניסוח והגהות.